El tractat es divideix en dos grans blocs i aquests al seu torn, se subdivideixen en seccions. El primer estudia els signes i els planetes, així com els moviments i influències d'aquests en aquells, corroborant, per les seves definicions, les postures tradicionals sobre aquest tema. En el segon és on aplica els principis i el mètode del seu Ars, qualificant a l'Astronomia de «veritable ciència» i als astròlegs de «veritables homes de ciència» sempre que, i abans de res, no ignorin a Déu com a principi sobirà.

Ramon Llull

Tractat d'Astronomia

ePUB v1.0

BreivaX 17.07.16

Títol original: Tractat d'Astronomia

Autor: Ramon Llull

Any de 1a. publicació en idioma original: 1297

Disseny de portada: BreivaX

Edició digital: BreivaX (v1.0)

ePUBCat base r1.3

Més informació a http://www.epub.cat

TEXT CRÍTIC

Deus, cum virtute tua et ad honorem tuum.

Incipit iste nouus tractatus de astronomia.

Cum plures sint homines, qui scire desiderant ueritatem naturarum et secretorum corporum supracaelestium per artem astronomiae, et ipsa sit difficilis ualde ad sciendum; et iudicia, quae per ipsam facta sunt, quam pluries per experientiam falsa sunt reperta. Ideo ego Raimundus cum Arte ad omnes scientias generali inuestigare et declarare propono in hoc tractatu naturas et secreta corporum supracaelestium, ut occasiones inueniantur per quas iudicia per artem astronomiae facta pluries falsa quam uera sunt reperta.

Volumus etiam inuestigare et inuenire nouos modos, per quos homo cognitionem habere poterit de pluribus secretis naturalibus, per quae magna cognitio de astronomia et de suis iudiciis haberi possit.

Item uolumus hunc tractatum astronomiae pro principibus et magnatibus componere, ut cum ipso sibi cauere sciant ab aliquibus astronomis, qui eos decipiunt per falsa iudicia, quae de corporibus supracaelestibus faciunt, quoniam per illa, quae in hoc tractatu dicere intendimus, principes et alii homines cognoscere poterunt deceptiones, quas aliqui falsi astronomi eis facere intendunt, atque deceptiones, quae fiunt per diuinationes cum arte geomantiae.

DE DIVISIONE HVIVS TRACTATVS

Astronomia in duas partes diuiditur: Prima pars est de motibus, coniunctionibus et obuiationibus planetarum in signis. Secunda pars est de iudiciis, quae fieri poterunt per coniunctiones et obuiationes planetarum in signis. Per has duas partes discurrit et consistit tota scientia astronomiae.

DE PRIMA PARTE ASTRONOMIAE

Hanc partem diuidimus in quinque partes:

(I)Prima pars est de principiis astronomiae.

(II)Secunda est de figura astronomiae.

(III)Tertia de coniunctionibus planetarum et signorum.

(IV)Quarta est de obiectionibus, quas faciemus contra aliquas opiniones astronomorum.

(V)Quinta et ultima pars est de quaestionibus.

I [De prima parte]

De principiis astronomiae

Ista pars diuiditur in duas partes:

(I)Prima pars est de antiquis principiis astronomiae.

(2)Secunda pars est de principiis Artis Raimundi, quae applicat ad antiqua principia astronomiae, ut cum principiis suae Artis intelligere possit et [atro]bar veritat dels antichs comensamens, e que les natures efacients d'ala pusca atrobar e mostrar.

I. DELS ANTICHS COMENSAMENS D'ESTRONOMIA

Aquesta part es partide an duas parts.

(1) Primera part es dels dotze signes del cel. 

(2) Sagona es dels set planetas. 

E primerament direm de la primera part.

I.I. [DELS DOTZE SIGNES DEL CEL]

Lo cel, on son les stellas ficxes, an los astronomians departit en .xij. parts, e cascune part apellan cassa.

E aquella cassa apellan signe, so as, sayal de aquella part del cel. E lo signe es asayalat per les stales qui stan an aquella casse. Primer signe es Aries, segon Taurus, ters Geminis, Cancer, Leo, Virgo, Libra, Capricorn, Scorpius, Aquarius, Picis, Sagitarius.

Per aquests .xij. signes consideran los astronomians totes les netures del cel, e a quascun signe apropian condicions e natures diferens les hunes de les altres. E per aysó volem parlar an cascú signe segons se condició. E primerament del primer.

(1) De Aries

Aries es signe a lo qual as comparade la complehsió del foch, qui as calt e sach, la qual complacció del foch significam per .B. Calt es per sa propia callor, e as sac per le secatat que le tera li done. No anperó que Aries sia calt ne sach an se assencia ni natura, mas que a natura a montiplicar al foch sa qualor e sacor, en qant lo cel a natura de influir sa vertut en los corsses sajús; axí con lo sol, qui a natura e vertut a montiplicar al foc sa calor ab sa rasplandor e luor, qui as samblant a le luor del foch.

Aries ab sa calor montiplica les calors sajús e dastruu las fradors, e ab se sacor montiplica les sacors sajús e consuma les umiditats. E daym que a calor e sacor, per so cor le sua natura e virtut a major concordanse ab lo foc que ab altre alement; e per asó, con algune planeta está an le cassa de N'Aries, es fet judici segons la complació d'en Arias e de aquella planeta.

Arias es dihornal. E as dit que as diurnal, per so car le sua propia nature e vartut a major concordanse ab lo dia que ab le nit. E per aysó dien los stronomians que los homens qui nexen de dias en le costallació de N'Arias, son pus colerics que aquells qui nexen de nits, e an per Aries mes de virtut de dies que da nit.

Arias es masculí. So as a seber, que la sua natura e virtut, la qual ha per si matex, a major concordansa ab los corssos sajús qui sson masculins, que ab los famanins. E per aysó qui nex an le constillació d'en Aries es pus estruch an les cossas masculines que famanines. E si as consabut en la sua costalleció, es per natura dispost a esser mascle, si, doncs, no as anpatxade la natura de N'Aries per algune planeta qui sia ab el conjunta, qui sia contra sa complacció, així con Venus e le Luna, qui an natura per le qual son angenrats los corsos famanins, qui sagons comparació son mes de la conplecció de la aygo que del foch.

Aries es movable. E as dit que as movable per so car a major concordanse ab los corses sajús per moviment d'els que per lur star. E per aysó, con los homens son an le costellació de Arias angenrats o nats, son pus laugers e coren mes que altres qui sian nats an Taurus. Enperó mayns dura so que fan, que so que fan los homens qui son anganrats o nats an le costelleció de Taurus; anperó pus tost acaben so que fan, que aquells de Taurus.

Aries a Marts qui es sa planeta, ab le qual a major dispossació e concordanse a influir sa virtut an los corses sajús que ab altra planeta, car Marts es lo misatge de l'apatit que los corsses sajús an en pandra virtut de Arias. E Marts pran d'aquella vertut de Aries e done-lla ab se vertut als corses sajús, segons que la an master, per calt e per sac, e per mascullinitat, e mobillitat, e diurnitat de Aries, e d'assó qui a·N Marts es pertayent.

Aries a tres partides; la .ia. as apellade lo cap o care, e aquesta as dal matí tro a le tercia; e aquesta significam per .E. L'altra partide as lo migdia, e aquesta significam per .F., e as apallade lo mig. L'altra as de vespras tro al sol post, e aquesta significam per .G., e as apallade la coa. E aysó matex s'enten de la nit. E per aysó dian los astronomians que Aries a .xxx. graus: .x. en E pugant, e .x. en .F. stant, e .x. en .G.

devallant. E an cascú grau a son propri judici intenssament, e a cascun grau parts manudes. E an saber la diversitat de aquasts graus, e an donar per els judissi, sta la major dificultat d'esta sciencia. E aysó matex de los altres signes.

Aries a an home lo cap e lla fas, e la sua ragió es Persa e Babillonia. So as a seber, que an lo cap e an le fas a major poder que an les altres parts d'ome. E aysó matex de los altres signes. Aquestes son les condicions que a Aries per si matex simplament, ab les quals done se vertut e comunica sa natura sajús.

Amperó, segons que lla planate o planetes se conjunya ab ell, e astant en la sua cassa, se condiciona sa natura, car, si le planeta o planetes a concordansa ab sa natura, tramat aquella natura sajús, e si li as la planeta o planetes contraria, tramat la sua natura sajús altarada segons lo sobjet qui la aporte sajús, so es, la planeta o planetes. Axí con lo gustar malaute qui aporta amargor al centiment de la poma dolse. E aysó matex sa segu[e]x dels altras signes, sagons la complaxció de que son.

(2) De Taurus Taurus es de la complaxció de la tera, seca e frade, e aquesta complexció de la tera significam per .C. E Taurus es nocturnus, femení, ficxus, e la sua planeta es Venus.

So per que los stronomians dian que Taurus es de la complacció de la tera, es per so cor la tera pran d'el virtut major per .C. que per .B.A.D. E so per que dian que as femaní, es per so car ajuda a les sustancias sajús qui son famenines. E dian que as de la nit, per so car a major vertut de nit que de dia. E dian qua es ficxus, an quant no influex sa virtut a los corses sajús que sian movables. E la sua planeta est En Venus, en quant a ab ell major concorda[n]cia e natura que ab altre planeta.

Dian los astronomians que Taurus a del home lo col e lo gargamel, so as lo nou, e a los arbres qui son plantats. E dian que a aquestes partides sajús, per so car pranen d'el major influencia e virtut que de negun altre signe, e as de la regió dels negras.

(3) De Gemini

Gemini es de la complacció de la aer, significade per A. Car dian los stronomians que ab humiditat e calor influax pus fortment sa virtut que ab negune altre complacció.

E dian que a virtut de dias, e per aysó l'apellan diurnal. E as mascullí, per so ajude a les substancias mascullines. E dian que es comun an moviment, so as a seber, que no a netura que fase moure ni no moura los corses sajús. E la sua planate es Mercurius, per so car ab ella tramat mes sa virtut que ab altre planeta. E dian que a del home los muscles, brasses e mans. E la sua ragió es Arminia. E as signe liberal, e fa bon coratge als homens.

(4) De Canser

Canser es de la complecció de lla aygua, qui as frade e humide, e la sua frador e humiditat significam per .D.

E los stronomians dian que Canser es de complació de la aygua, per so car done se vertut sajús a le aygua e a·quellas substancias qui son de la complacció de l'aygua. E los estronomians dian que Canser as famení, per so car ajuda sajús a les substancias famenines. E as movable, per so car los done natura e apatit de moviment. E as de la nit, per so car la nit a ab el vertut an aquelles substancias qui stan an ella.

E dian los stronomians que Canser a del cors de l'home lo pits e l'astomach, an quant los done se virtut. E a los arbras qui naturalment son aguals an longuasse. E as de la oriantal ragió, qui as Armenia. E la sua planeta as le Lune, car ab ella done majorment sa vertut sajús.

(5) De Leo

Leo as de la complacció de .B. E as fixus, so as ficat. E los stronomians dian que as ficat, per so con done sajús natura als corses que stian farms, e que no agen nature ni apatit a moviment. E dian que as masculí, e as del dia, e la sua planeta es lo Sol, e a del cors del home lo cor, e·l costat e l'escane. E a los arbres grans. E sa ragió as Seruccro, a lle regió abitable, e as Aeret Egayon.

(6) De Virgo

Virguo es signe qui a complacció de .C. E es comun, so as a saber, que as comú a moviment e a no moviment. E as de la nit, e famení, e la sua planete es Mercuri e a del cors del homa lo ventre, la talle diafracme e los budels, e as sanyor de les samens que hom sanbra en le tera. E as larch, e da bon coratge. E la sua ragió es Geremita prop Jerusalem.

(7) De Libra

Libra es de complecció de .A., per so car anfortex callor e humiditat sajús an los corses ellementats. E as mascullí, e del dia, e movable, e la sua planeta es Venus, e a del cors dell ome les lombles, pantení, lombrigol tro a les cuxes, e a los arbras qui an agual cantitat, e as liberal, e la sua ragió es Rome e Grecia.

(8) De Scorpio Scorpion a complecció de .D., per so car anfortax secor e frador sajús. E as movable, e de la nit, e as famení, e la sua planeta es Saturnus, e a del cors del home, le vargua e los genitós e lo anus, e a los abras lonchs e aguals, e la sua ragió es Arabia.

(9) De Sagitari

Sagitari es signe qui a la complacció del foc, e as comú, diornal, mascullí, e la sua planeta es Jupiter, e a del cors del homa les cuxas, e a le regió de India, e as anginyós e artech.

(10) De Capricorn

Capricorn es de complecció de .C., e as movable, nocturnus, famení, e a Saturnus, e a del cors del home los jenols, e as sua le ragió de Atiopia.

(11) De Acarius

Acarius a le complecció de .A., per so car anfortax en los corses humiditat e calor. E as signe qui as ficat, per so car per se nature estan los corses fermats e no an apetit a moviment. E as mascullí, e del dia, e la sua planeta es Saturnus, e a del cors del home les cames tro a les claviles, e a le sua ragió en le terse part de Agipte, e a d'altres ragions.

(12) De Pices

Pisses a conplecció de .D., per so car anfortax an los corses sajús frador e humiditat. E as comú, et famení, e de la nit, e la soa planeta e[s] Jupiter. E a del cors del home los peus, e fa los homens cautalosos e savis, e mescla moltes colors ab que fa los corses vayres, e la sua ragió as septemtrional e participa ab los Romans.

Dit avem del los .xij. sayals del cel e de lurs complacions e natures, segons les influencias que influexen sajús. Are diram de les .vij. planetas e de lurs compleccions e natures, segons les quals influexan lur vertut en los corses sajús.

1.2 DE LES PLANETES

De les planetes son .vii., so as a seber: Saturnus, Jupiter, Marts, Sol, Venus, Mercuri e la Lune. E son stellas qui an moviment da ponent a lavant per lo moviment que an propiament, mas per raó del sel, qui a moviment de lavant a ponent, se mouen accidentalment de lavant a ponent, e son steles que los stronomians apellan arantes per so car no an moviment per una matexa manera, car la huna planeta ha un moviment e l'altra n'a altra, e cascune a se propia spera per qui·s mou.

(1) De Saturnus

Saturnus as de la complació de la tera, significade per .C., e es mascullí, diurnal e mal e es seu lo plom e lo disapte e es sanyor de Capicor e Aq[u]ari e fa son cors an .xxv. ayns axí con lo Sol an hun any.

Los astronomians apropian a Seturnus moltes propiatats sagons sa conplacció e sagons la speriencia que an agude d'eles, mas no les provan. E yo, Ramon, vul perlar de algunes d'eles sagons l'enserquement que fas ab los principis de la mia Art, e parlaré de aquelles propiatats que els dian e qui·m paren vares. De les altres qui no an semblance da veritat segons les condecions que li donen, no vul parlar. E aquest prosés propós tenir an les altres planetas.

Saturnus es mal per so car es de la complació de la tera, qui as de male complacció segons comparació de la complació del aer, qui as de bone complacció per la sanch qui as font de vida, e malencolia as font da mort.

E los homens qui nexen en le sua costillació son malencolichs e pasants per le ponderosirat qui an de la tera e per l'ayga, qui naturalment son greus; e per la natura de la ponderositat son constans e ferms an lurs apatits e preposits e naturalment gordan anvés la tera. E an bone mamoria per so car l'aygua es rastrativa e cobasa e imprasiva e ama les specias fantastiques e matematiques, e la tera es aspes subject en qui done le inpresió de les specias membrades; e per aysó los homens malencolichs son disposts a aver grans sciencias per montiplicació de moltes specias, e per natura los omens malencolichs son sospitosos e preveuan de luny per imagineció qui ab maleancolia a major concordance que ab altre complacció. E la raó per que malencolia a major proporció e concordanse ab imaginació es per so car imagineció concire demesures e leges figures e colors, qui poden esser mils ymprenses en l'ayguo e la tera, per so con an pus spesa materia que an lo foch e l'ayre.

Per so car Saturnus es de la tera, e le tera es saque e frade, son los omens qui son nats sotz Saturnus naturalment disposts a esser lauradós e fan adificis grans, e naturalment an major apetit a aver officis qui mes pertayan a le aygua o a le tera que al aer e lo foch.

Totes aquestes propiatats e moltes d'altres an los homans simplament per Saturnus, mas ci algune planeta o planetas está an lo signe conjunte ab Saturnus con l'ome nex en aquella costellació, adonchs sa mudan las natures e condicions per le conjunció e planetes qui participan en aquell signe; e de aytals natures vollem parlar breument sagons que sará vijares per les antiguas opinions e per los comensaments de la Taule General. Anperó no volem parlar intensament an aquest loc, cor ancare no avem parlat de les propiatás de les altras planetas.

(2) De Jupiter

Jupiter es de la complacció de l'aer, qui as umit e calt e es bo e es seu l'astany e lo dijous e as sanyor de Sagitari e Pices e lo seu moviment fa an .xij. ayns, axí con lo Sol qui·l fa an hun ayn, e as masculí e diurnal.

Per so car l'aer e lla tera son contraris per sacor e frador contra umiditat e calor, naturalment los homans qui nexen an le costillació de Jupiter deuen esser de contrarias condiciós d'equeles que an los omans qui nexen sots la costillació de Saturnus; e per aysó no·n cové que diguam anexí longuament de les condicions de Jupiter con avem dit de aqueles d'En Seturnus. Enperó bo as que diguam algunes condicions que los homes an per An Jupiter.

En Jupiter as umit e calt, no per si mas car done humiditat e calor, e infloax sa vertut sajús e as sanyor de la sanch qui as naturalment humide e calde. E los homens qui nexen sotz An Jupiter deuen eser alegras per so car vide d'omens sta majorment per humiditat e calor; e deuen eser larchs per so cor lo foch as larch en quant as difusiu e departex las parts e l'aer qui as omplitiu e mes convertible que altre alement, e per aysó los homens sanguinis no an por da pobrasse ni de fratura e naturalment son vanegloriosses e qui amen onrament mes que altres homens, per so con an pus noble complacció. E per l'apatit major que an a be, naturalment an major dasig d'infans e mes los amen e·ls volen aver que altras omens per so que montiplican l'especia umane. E los homes sanguinis son naturalment pus layals que altras e mes sa fian an totz homes e no son murmuradors ni maldiens, e pus volenteres anseyen so que saben que altres homes, per so car amen mes que altres homens per raó de la libarellitat del foch e de la abundancia de l'aer.

Home sanguini nat sots An Jupiter sens conjunció de altre planeta deu aver neturalment grossa ymaginació plene per le abundancia de l'aer. E per aysó home senguini culle grosses especias an le ymagineció axí con lo colerich, que les cuyl magras e primas, car anexí con l'aygua les restrayn, lo foch las alargua, e axí con la tera las dessaca l'aer les homplex e les viviffica; e asó daym sagons comparació de la natura de la ymaginació, qui a una natura per Saturnus e altre per Jupiter.

E per aysó l'abit de sciencia que an los homens de Jupiter, so as a seber, dejús el nats, an sciencia layal e palpable e laugera de antendra, car hom sanguini no te naturalment sacret. Enperó lo sobjet de son abit de seber no as tant stable com de los homens de Saturnus, e aysó as per so cor lo sobjet de la imagineció del sanguini es moyl segons comparació del colleric, qui l'a dur e sec. E per aysó diu que los homes d'En Jupiter apranen e antenan pus laugerament que los homes d'En Saturnus; mas pus tost obliden que los melencolichs. Los homens d'En Jupiter amen officis naturalment segons que son pertayens a lle complacció d'En Jupiter e a les suas altres propriatás, axí con carniser, casador e pascador e home d'armes, qui fan sanc, e axí draper qui consira callor e collor e noblesse de drap, e lo teverner qui consira vi per alegria, e lo pintor qui consire les figures per alegrar lo cor, e asó matex de bels vestiments e ornaments, e de bels edificis novels. E per aysó los homens sanguinis son atrobados de novellas maneras mes que altras homens. E los malencollichs stan pus fortment a les antiguas custumes que a les noveles.

(3) De Marts

Marts es de complacció del foch, qui es calt e sec e as masculí e nocturnal e es mal e a lo fero e lo dimarts, e as sanyor d'Arias e d'Ascorpio e fa son cos an .ii. ayns. Car Marts as da complacció del foch e llo foc as alement qui crema e cunsuma sajús los corsses allementats, dian los astromomians que Marts as mal. E per aysó dian que los homans qui nexen a lle sua costillació son mals e conbatedós, e fan, per le collera que an, beralles. E son omens laugers per so car lo foc as lauger e cunsuma la grossa materia de la tera qui as faxuga, e ateneex la forme de la tera.

E per aysó daym que los homens colerichs no viuen molt, car le natura de la tera as poca e dessecade e la callor no a an qui·s pusque sostanir, axí con an lo carbó, la materia del qual es cunsumida e fa le ssenra. Enperó si l'ome collerich pasa vultra sa yoventut, viu molt per natura, car le materia de la tera angruxa per la concorda[n]se que a ab l'aygua que li done frador contra la calor del foch. E car l'aygua a concordanse ab l'aer per umiditat, done a le tera humiditat per atrempar la gran sacor; e adonchs la tera en lo colleric es grosa e pasant e plane de sse natura, e lo foc no le pot cunsumar per calor ne l'aer per umiditat contra sacor. E per aysó los homens collerichs viuen mes que altras homens, car bone digestió an per callor del foch, qui as gran, e le tera as sobject pla e astable fondament e trampat.

Enaxí con los homes qui nexen dajús An Marts son collerichs per el, dian los astronomians que amen e an apatit a les condicions da Marts. E per aysó car lo foc as moveble mes que altre alement, es home colerich pus tost irat que altre, e a major ira. Mas la ira no li dura molt, per so car lo foc es consumatiu, e la tera per qui ome collerich es sec as tost cunsumada per la gran callor del foch. E ancare dian que home coleric tost atorgua o negua sans acort e tost anpran afers, e tost s'anuge e as incostans e da duas cares.

E aquesta natura li ve per lo gran moviment del foc, lo qual Mars enaxí a l'ome aquel moviment montiplica ab se natura per la collera, com fa lo Sol al foc calor an estiu e da dia ab se lugor.

Homa nat sots An Marts as soptill e apran e anten tost, mas per natura no a bone mamoria e oblida anexí tost con anten e vol. E aysó asdavé per le ymagineció que as trop saque en l'ome collerich, car la gran calor del foc la dasaque, e per aysó los aspacies fantastics no an durable fondement. E ancare que per lo gran moviment de la collare e la natura de Marts l'anteniment con comane les specias a le mamoria, sobtossament las comane e soptosament les vol racobrar, per so con a gran apatit a guoayar e a montiplicar altras aspecias. E lle memoria per aytal soptós moviment no a desliberació ordenade a rebra ni a conservar e retra les antigues species, e as malalte per sobrada abundancia de collera e da Marts. E aysó matex as de la ymagineció que as de la mamoria, que no a desliberació a ymaginar les figuras e als abits de les corporals substancias. E aysó matex sa seguex de la natura del cors, car home collerich core mes que altre home; mes tost as hujat, car per lo gran moviment as tost consumide la complacció de frador an le tera e de umiditat an le ayguo. Los homens nats dajús Marts an apetit a eser fareres per lo /(12)v/ foc, que as calt, e amen lo fere, per so con as sac per la tera, e naturalment amen fer colp de martel, d'aspases, masas, sagetes, e per aysó son farers, fusters, sartras e batellers. Per An Marts e per la collare encare son toronpadors e sonen caremellas per farir l'ayer, car poden mes vent gitar per la boque que altras homes, per sso car son pus buyts e an mayns da carn. E ancare home collerich ame marquederias de conplació da foch mes que altres marquederies, e anexí dels altras officis. E ancare que ome colleric a major apetit a viandes caldes e saques que a umides e frades, e ama mes groguas colors que altres, e longuas vastaduras, casa, spase e coltel, e anexí de les altres cossas pertaynents a le natura del foch. E anquare que ome colleric somia mes que altre, mas fa pus breus somnis que altra, e pus tost los a hublidats, e somia sagons la natura da Marts e del foc naturalment.

Segons que avem dit da Marts per la complacció del foc, pot hom dir d'el per sa masculinitat e nucturnitat, e son dia e sos signes, car an tots hobra sagons les condicions que a per lo foc, que es son astrument general a trematre sa virtut an moltas aspecias, axí con lo martel, que as al ferer genaral strument a fer coltel, aspasa e clavel; et sic de similibus. Et idem sequitur de aliis planetis, secundum quod per complexiones aliorum elementorum sunt conditionati.

(4) De Sole

Sol est calidus et siccus et habet complexionem ignis et est masculinus et diurnus. Item habet aurum et diem dominicum et est mediocris, uidelicet bonus per calorem et malus per siccitatem, quoniam per calorem generat et per siccitatem corrumpit; et est dominus Leonis et suum cursum facit in uno anno.

Sol et Mars similes sunt in complexione ignis; et ideo extense potest dici de ipso, secundum quod diximus de Marte. Sed intense Sol aliquas habet conditiones, quas non habet Mars. Et idem dici potest suo modo de hominibus Solis, qui aliquas habent conditiones per constellationem Solis, quas non habent homines Martis per constellationem Martis.

Sol est maior stella caeli et ideo maiorem habet potestatem in igne quam alia stella. Et quia Sol habet diem et dies est melior quam nox, est Sol bonus, qui laetitiam confert propter pulchritudinem sui et propter hoc, quod diem facit. Item Sol bonus est, quia uapores grossos et uiscosos, quos habet terra per noctem, consumit, sicut est nebula, grossus aer et grossi humores. Etiam bonus est, in quantum plus de die, quam facit Sol, homines necessaria sua sibi procurant, quam de nocte. Item Sol bonus est, quia loca facit sana, quia corruptionem consumit, quam aer habet per noctem. Item Sol bonus es, quia facit aestatem, in qua fructus et blada maturantur; et Sol bonus est, quia instrumentum est, per quod fructus de herbis et plantis colliguntur. Item Sol bonus est propter plures alias proprietates, quas prolixum esset narrare. Unde, cum Sol tot habeat bonas conditiones et proprietates, ut dictum est, dicunt astronomi, quod bonus est non tantum intense per calorem et siccitatem, sed propter finem, propter quem creatus est; et cuius finis est diem illuminare, aestatem facere et fructus maturare.

Verumtamen malus est propter nimium calorem et siccitatem, quoniam plus multiplicat choleram adustam quam Mars, quia est maior stella. Et ideo plures homines in aestate moriuntur quam in alio tempore, quapropter astronomi dicunt, prout credo, quod Sol est planeta, qui in inferioribus plus facit de bono aut de malo.

De bono plus facit per suum calorem et per finem, quare creatus est; de malo plus facit per siccitatem suam, cum qua humiditatem hominum consumit. Et propter hoc homines, qui in sua constellatione nati sunt, magis sunt boni naturaliter per unum modum et magis mali per alium quam alii homines, qui sub constellatione alterius planetae nascuntur. Per illum modum, qui proxime dictus est, uidelicet per quem homines naturaliter sunt boni per Solem, uolunt homines esse reges, bailliui, iudices et comunes persones, per so que puscan fer gran be; e amen aver aytals officis, per so car comun be o raquer, per so car lo Sol as la pus comune planeta del cel, per sa gran substanca, corporai[t]at, clardat, moviment e fi. E per aysó los homens del Sol an major apatit a pujar a major honor e poder que altras homens, e an apatit a totes aqueles cossas e officis per que pujar puscan, axí con lo pagés del Sol que vol esar marcader, e puxas batle o burgués, e puxas jutge o caveler, e puxas comte, e puxas rey. Enperó car lo Sol te de la tera sacor effactivament, a condicions males sagons Marts o Saturnus. E per aysó los homes del Sol son pus mals homens que altres con son mals, car anexí con per bontat e per la calor an major apetit a be comú que altras homens, an[exí] per sacor e car son mals, an major apetit a fer mal que altres homens.

Los homes del Sol, e daym omens del Sol per so cor son nats an ell, an apatit an ciencias saber e an aver vertús, sagons que·l Sol los do be per calor e sacor, e per bonea e malea. E per aysó un abit an de saber aquels que an mes anclineció a be e calor, altre abit an de saber aquels qui an apetit a saber per inclineció de sacor e de fer mal. E per aysó los homens bons e collerichs an bon abit de saber e ansarquen veritat per bone antenció e, con la an trobade, amen-la e atorguan-la al mestra qui la ha ansayade; e ancontinent an apatit a mostrar aquella varitat e a saber altra varitat.

E aytals homens son de la afirmació e aprenen mes que altres homens e fan mayns de objecions. Mas los altras homens del Sol, qui son mals e per la sacor an dependencia a lle tera e a malencollia, fan moltes objecions e son de la naguativa, per so cor soven neguan e contradian, e per iniquitat no vollen atorguar varitat, si le antenen, ni lle vollan mostrar. E son homes scarnidors e rapranedors qui poc apranen, e son trists e argullosos per saber, an quant son contra la fi bone del Sol e da sciencias, e an lo sobject de la imagineció trop saque per sacor e per ira e tristicia, e per lo gran moviment que an da parlar, e car parlen contra consiencia qui dasaca lo cors, en quant done pasió a l'enteniment e a le volentat, cor no confessen varitat; e per aysó aytals homens an poca virtut en le mamoria, enteniment e ymagineció, e an grans vicis en le volentat, e an apetit a pujar a grans riquesas, onraments ab maastrias e grans tracions, e son mals e falsos homens.

(5) De Venere

Venus est de complexione aquae, quae est frigida et humida; et est femininus et nocturnus et habet cuprum et diem Veneris et est dominus Tauri et Librae.

Astronomi dicunt, quod Venus est bonus planeta, quia temperat malitiam Saturni per contrarietatem humiditatis et siccitatis: eodem modo temperat malitiam Martis. Et Venus est bonus planeta, quia est uicinus Solis, qui bonus est per calorem, ut superius dictum est in capitulo de Sole. Item bonus est, quia cum sua frigiditate temperat in inferioribus magnam influentiam caloris, qui venit per Solem; et est bonus, quia est dominus aquarum compositarum, de quibus sunt pluuiae, riui, fontes et flumina, de quibus plantae et animalia uiuunt.

Dicunt astronomi, quod homines, qui in constellatione Veneris nati sunt, instinctum habent et appetitum naturalem ad conditiones Veneris. Et ideo sunt temperate flegmatici, quoniam Venus non habet ita intensam complexionem per aquam sicut Luna, quoniam participatio, quam habet cum Sole, ipsam temperat. Et quoniam Sol aerem illuminat, habet Venus magis intensam uirtutem per humiditatem quam per frigiditatem; et ideo dicunt quod homines, qui nati sunt sub Venere, sunt cum meliori complexione quam illi, qui nati sunt sub constellatione Lunae. Aqua per suam humiditatem et frigiditatem est occasio, quare herbae et plantae et animalia crescunt, et carnes homini inflant per aerem temperatum. Et propter hoc dicunt, quod Venus est occasio luxuriae, pollutionis et diluuuii aquarum; et quoniam in luxuria est delectatio naturalis possessa cum risu, cantu et instrumentis, dicunt, quod homines nati in constellatione Veneris sunt mimi siue ioculatores et inuentores cantuum et instrumentorum et omnia illa officia diligunt, quae spectant ad delectationem luxuriae, sicut est barbitonsor, qui barbam radit et capillos capitis pettit, et sicut lotrix, quae lauat pannos; et depictor qui figuras in pariete depingit; et sic de aliis his similibus, ueluti illi, qui in nuptiis et festis choreas et ludum faciunt. Et ideo Venus est planeta, qui homines tenet otiosos; et ipsos a finibus rerum corporalium deuiat, qui instinctum habent et appetitum ad existentiam, et ipsos mouet ad apparentiam et uanitates. Item Venus feminas excitat plus ad pulchritudinem et ornatum quam ad bonitatem; et hanc naturam habet per aquam, quae appetitum habet ad lotiones facierum, manuum, pannorum et ad munditiem domorum, uestimentorum et pulchrorum colorum.

(6) De Mercuri

Mercuri es planeta migensera, e a l'argent viu e dimercras, e as del dia, mas ell as sanyor de Gemini e Virgo.

E dian que es planeta migensera, per so car a ab Venus .i. ayn de cors, e no a[s] per ci metexa per calt, umit, frat e sac. E aysó dian los astronomians, per so que sia strument on sa fasen les convercions de les influencias de los signes e les planetas, que son dasús, e que Mercuri liura aquella converció a le Lune, en qui·s liura la influencia als istints e apatits naturals dels alements e de lurs alementats.

E aytal natura de planeta as nasasaria an los corses salestials, per so que ordonadement sa liura lur influencia sajús; so as a saber, que aquella planeta o planetes qui vanran ab major virtut del signe e de si matexas an Mercuri, que An Mercuri sia subject, en qui aquella converció sa fasa; so as a seber, que la costillació d'En Mercuri sia pus astrugua e de milor furtuna als homens qui an ell nexan, per aquella converció qui·s fa en el de les influencias desús. Axí con an lo pabra, qui·s convertexen les virtuts dells alements a le fi del foc, e an le carebasa a le fi de lla ayguo; e anexí dels altras.

Alsguns dian que An Mercuri es calt e sac, per so que atrempa per vaynansa la multitud de umiditat e frador d'En Venus e de la Lune. E fora asats aperent raó, si no fos la natura de la converció que dita avem, la qual as na[ce]saria a le natura dal cel. E par que pus sufacient rasó sia que An Mercuri sia de la complació de l'ayer, qui pus laugerament sa convertex, que de la complacció del foch, qui as consumatiu e greu da convertir per la gran virtut que a per calor e durassa per la tera de qui pran çacor.

Mercuri a natura molt convertible e altarable. E per aysó los homes qui nexen an le sua costilació saguaxan aquella natura per astint e apatit natural, axí con los homens qui adés an un praposit e adés n'an un altre, e laugerament afermen e neguan, e descoren per diversas officis e sciencias, e son mayns costans e farms que altres homes. E per aysó dian que las fanbras qui son de Mercuri greument son castas. E dian que los marcadés de Mercuri venan [e] compran pus sovin que altres homes, e pus sovin an apatit a ma[n]jar, beura e riura, plorar que altres homens. E aysó matex sa seguex de les altres cossas samblants a aquestes, axí con de vayres colors, e de suvin goyar e perdra, e esser sovin sans e malaultes, larchs e cobaus, grassas e magras, amichs e dessamichs, ardits e volpels, e laugerament antenen e icnoren, membran e obliden. E totes aquestes alteracions an per la natura que a Mercuri, en qui·s convertexen les influencias dels corsses desús. E per aysó los homens d'En Mercuri son pus ordonats que altres can son bons, e pus dasordanats con son mals.

(7) De Luna

Luna es da la complecció de l'ayga, qui es freda e umida, e as bone e malle, e famenine, e as de la nit, e a l'argent e los diluns, e as done d'En Canser, e fa son cors an .xxvij. dias e .viij. ores.

So per que los astronomians dian que la Lune as bone e malle, as majorment per so car pran e cul enaxí an se spera les influencias qui venan dasús sajús, con fa l'astiu les maduracions de los fruyts dels abras.

E con la Lune done bone influencia as bone, axí con lo talament dels abras, e an podar les viyas an le Lune vella, en qui as bon talament e mal an le Lune nove; e axí con los homens qui caen da guota sagons lunió, e alguns falcons qui an hune Lune no vollen cassar e son bons an altre; e aysó matex dal forment, qui an tal lunió porá esar sambrat, que·s pervetirá an sisania, qui as juy, e l'ordi an avena. E aysó matex de les fanbras qui an sanc, e de les sagnies, e de los navaguaments dels homens, e anexí de les altres cossas samblants a aquestes, axí con da pluges e vents, e los cranchs, qui son buyits an le Lune vella. E per aysó diu hom que lla Lune as bone per une manera e as malle per altra. E les propiatats e natures que dites avem de la Lune no son totes suas formalment, mas que las liura sajús als alements en la spera del foc per stint e apatit natural d'els e de lurs alementats, segons que pran aqueles propiatats formalment dels signes e de les altres planetes.

Dian ancare que la Lune as malla sagons que as causa da fleuma, qui as frade e umide, e as malle complacció, per so con fa los omens masa grossos e grasses, parerossas e da poc anginy e moviment, e los fa masa dormir, escupir e tusir, e no done tan bo apatit a manjar, ne fa tan be santir las çabors e odors de les viandes, con fan les altres planetes. Dian ancare los astronomians que la Lune as malle per la nit, qui no as tan bone con lo dia, e car la nit fa gros aer e faxuch e viscós e car done clardat en la nit, dian que as bone; e anaxí de moltes altres condicions per les quals la Lune as bone per les unes e male per les altres. E per aysó, an so que la Lune as malle, son los homes mals naturalment qui nexen an le sua costillació, e aquella lur male natura pot hom conexer per so que dit avem del Sol, qui as de contraria complacció de la Lune.

Anaxí con lo Sol fa l'astiu muntiplicant al foc callor, per so car as sanblant a ell an lugor, anaxí la Lune fa l'invern, per so car as samblant a le aygua an blancor. E per aysó la Lune as planeta per la qual sajús sa fan inprecions de colors pus fortment que per altre planeta, axí con l'aygua qui pran collor varmella an lo vi e an le sanc, e nagra an le tinta, e vert an les erbas, e anexí de les altres collors. E per aysó dian que, enaxí con An Mercuri a natura ab qui·s convertexen les natures de lles influencias qui venen de dasús sajús, anexí la Lune as planata per que·s convertex la collor de l'ayguo an moltes collors.

La Lune atrau anexí les natures, stints e apatits dels seus omens, enexí a les natures de sa spera e da si matexa, con fa les ayguas e lurs natures a sa aspera, per so que lur do an elles influencias qui venen dasús; per aysó los homes qui son de la Lune saguaxen aquels uficis qui·s pertayan a ses condicions per frador e umiditat, e per sa famininitat e nocturnitat, axí con los pascadós, lavedors de draps, bayadors, ortollans qui reguan, molliners qui fan conduyts d'ayguas aneguades, e aysó matex de los altres officis dels quals naturalment an apatit los homens qui nexen an le complacció de la Lune.

La Lune a major ofici de umplir e buydar que negune altra planeta; e aysó as, car per l'aygua a grossa materia e as rastractiva, que tanque los porus e no·n lexa axir las vapors, e car l'aer umplatiu raquer vacuitat, car no pot sostanir la raplacció, axí con l'ome qui a masa mangat e bagut, qui gita per la boca les viandes que a mengades e lo vi que a bagut. E con la Lune a avacuades les substancias sajús, a apatit que los homplasca, car l'aygua qui as cobassa o raquer, e l'ayer qui as umplactiu autratal; e aysó matex de la natura que lla Lune a per la resplandor del Sol, qui an un temps li done molte lugor e an altre, poca; e per aysó diu que lla Lune as craxent e aminvant.

Dian que lla Lune en .i. temps crex la mar occidental e an altre la mar oriental, e con crex la une mar buide l'autra; e aysó matex de les fonts e pous, e de la sanch dels animals, e de lurs astints e apatits naturals.

Diu-sa que lla Lune pran en aquella figura, qui as en ella negra, les influencias qui son da collor nagra, vert, blave e confussa e masclade, e qui an grossa materia. E an la partide on no as aquella figura, pran les influencias qui son de collor blanque, diefane e lugorossa e intenssa. E an aquel loch, en que pran las influencias dasús, las liura als astints e apatits naturals e als sobjetz, axí con son les plantes, erbas e animals e fonts, qui con as gran saquetat e callor sajús an apetit a pluge e la virtut de la Lune, per so que procur pluge; e axí de les altres cossas samblants a aquestes, les quals sarian longues de contar, e qui·s porian atrobar ab lo prossés de la Taule General.

Dit avem de les planetes e de lurs condicions, propiatats e natures, e aysó matex dells signes. E per aysó que n'avem dit, pot hom aver conexensa dels judicis masclats e conjunjent les unes planetes ab les altras, discorent per les casas dal sel e asgardant qual cassa ne qual planeta as pus forts en aquella costillació que as an aquell temps, en le qual as feta la intoreguació e la netivitat del home; e d'aysó parlarem pus larguament en le tersa part de aquest tractat.

Perlat avam de la primera part dels comensaments. Are volem parlar de la saguone, en le qual sa conté ma opinió que as significade esser vare sagons los coma[n]saments de la Taula general, ab los quals ansercam los sacrets e lles natures dels signes e de les planetes.

2. DE LA SEGONA PART DELS COMENSAMENS DE STROLOMIA

En aquesta part anserquerem si as varitat so que avem dit de la primera part. E fem l'ansarquement ab los comensaments de la Taule General e ab les .x. maneres generals a totes castions. E son aquestes: bonessa, granessa, duració, poder, saviassa e vollentat, virtut, veritat, gloria, diferencia, concordanse, contrariatat, comensament, mijá, fi, majoritat, agualtat, menoritat. Ab aquests .xviii. comensaments generals pot hom ansercar totas cossas qui sian sientificas e posibles a entendra. Los deu genres da quastiós son aquests: utrum, qui, de que, per que, quant, qual, quan, on, com e ab que. Per aquests .x.

genras de questions van totes damandas e anteroguacions. Ab bonessa anserqueram per que as bo An Jupiter, e per que as mal An Saturnus. E ab granesa, per que son grans o pochs. Ab duració, per que duran. E anaxí de lur mascullinitat e famaninitat, calor e sacor; e anexí dels altres. E per que, damanaram qui as Arias e de que as Arias; e anexí de les altres castions, signes e planetes.

2.1. DE VENSIMENT

Dit as que los signes e les planetes an afectivament les complaccions dels alements. Are vollem ansercar qual signe, e asó metex dels planetes, es pus bo e pus gran an poder e virtut que altre. E ayssó trobarem sagons las condicions dels alements, complaccions significades per .A.B.C.D., las quals masclaram per so que trobam qual vens l'altra; e per aquel venciment porem conexer qual planeta vens l'altra e sagons la cassa an que son.

(1) De .A.B.

Dit avem que .A. as humit e calt, e .B. es calt e sach. E .A. as humit per l'aer [e] es calt per lo foc. E .B. es calt per lo foc, e as sac per la tera. E per aysó la .A. a duas calitats, .ia. propia e altre apropiade. E aysó matex as da .B. E car propi as pus bo, pus gran, pus poderós e vertuós que apropiat, per aysó .A.B.

valen mes per qualitats propias que apropiadas. E per aysó la substancia a rapós an sa propia callitat e viu per qualitat apropiade, axí con en home an qui natura umane a rapós per umit radiqual, qui fa l'aspecia umane, e viu per lo notrimental, qui as per manjar, beura e dormir, e les altres calitats a elló pertayents.

Ffet masclament de duas erbas o saments, la una de complacció de .A. e l'altre de .B., la .B. vens la .A.

per so car la .A. a le callor de la .B., e la callor de la .A. a mejor apatit da astar an le essencia de la erba de .B. que de la erba de .A. E aysó as per so car callor es an .A. apropiade qualitat e as propia an .B. E per aysó, con An Jupiter e Marts son an Leo, vens An Marts e Jupiter as vansut. E enaxí con Mars vens Jupiter per callor, lo vens per sacor e per nucturnitat, masculinitat e mallessa, e per matal, dia e signe. E asó as, car les complaccions dels alements an pus general[s] comensaments da bontat, granessa, poder e virtut, que les masculinitás, nocturnitats e las altras, con sia asó que les complaccions dels alements sian fonts generals qui ixen de los cotra alements, qui son substancias generals, e masculinitat e los altres son fonts aspecials qui per netivitat ixen, sagons astronomia, de les subtancias specials.

(2) De .A.C.

La .C. significa complació frade e saque, qui as complacció de la tera, e la tera es formalment saque per si matexa e as frade per l'aygua. E per aysó con de duas erbas aguals en poder e vertut, la une de complació de .A., l'altra de .C., es feta une madecine, .A. no vens .C., ne .C. no vens .A., car agualment son contraris per calitats propias e apropiades. Mas si lo pacient, qui bau la madecine es de la complacio de .A., es vansude .C. per .A.; e asó·s convertex. En sanblant manera es de les constallacions, axí con si Saturnus e Jupiter s'ancontran en Gemini, vens Jupiter Saturnus; e si s'ancontran an la cassa de Taurus, es vansut En Jupiter. E deu eser fet lo judici sagons aquella planeta qui vens l'autra.

(3) De .A.D.

La .D. significa la complació de la aygua qui as frade e umide. E si as fet un latovari qui sia de complacció de .A.D., vens .A., a le .D. as vansude en aquell latovari. E asó as, per so car l'aer done umiditat a l'aygua, e an aquella dacocció racobra-le l'aer e pert-la la erba qui as de .D. Per tot so no roman que la .A. no vensa la .D., car si la .D. vencia la .A. per la complacció del pacient, montiplicaria la malautia per lo latovari, lo qual as per abundancia de .D., e de medicine no serie siencia. Vens, donchs, .A. le .D., anpero no·l vens tan fort con faria si lo pacient era de complacció de .A.

An samblant manera as de les planetes qui·s conyujen en la casa de N'Aquari o d'En Pices, con sia so que lla une sia de .A., l'altra de .D. E per aysó l'astrolomiá deu donar judici per la .A. qui vens la .D.

(4) De .B.C.

Lo foc as calt per sa natura e as sach per la tera; e la tera as saqua per sa natura e as frade per l'aygua. E per aysó, con lo metge fa une madecine de duas erbas, la .ia. de .B. e l'altra de .C., la .C. vens la .B., per so car le sacor de la .B. as naturalment propia calitat de la .C., e la .C., ab le frador que a per l'aygua, costray la .B. e racobra d'ela sacor, e lle .B. no se·n pot dafendra ab sa callor, per so cor sa sacor a major apatit a lle assencia de la erba de la .C., que a lle erba da .B. E aquest pas, e anquare los altres, serian utils a seber als metges, sagons lo procés que avam fet an los Comansamens de madecine. E si lo pacient qui bau la madecine as de complacció de .C. o de .B., tota ora vens la .C., sagons que damunt avam dade doctrine.

En samblant manera as de les planetes de .B.C., axí com Marts e Saturnus, qui com s'ancontran an le casa de .B. o da .C., tota ora vens .C., a le .B. es vansuda. E per aquesta natura si .i. caveller es naturalment del rey de Franse e as solldad del rey d'Anglatera, si abdossos los reys sa combaten, lo caveler laxará lo rey d'Engletera e vandrá ajudar al rey da Franse, quar la natura de la costillació li·n dará natural apatit.

(5) De .B.D.

La .B. e .D. son contrarias per propias calitats e per apropiades, e naturalment sagons lur natura la hune no vens l'altra, mas per miyá vens la une l'altra, so as per lo sobjet. So as a saber, si Marts e la Lune s'ancontran an Pices, vens .D. e .B. as vansude. E si s'ancontran en Sagitarius .B. vens .D. E si s'ancontran an Capicornus la .B. vens .D., per so cor une umiditat no a poder contra duas sacors, e la .D.

vens .B., car hune callor no a poder contra duas fradors. E per aysó los astronomians no poden ben vasser los judicis de aquella costillació, car as confús, per so car cascune planeta as vansude. Mas ci s'i ajusta altra planeta qui sia de .A., adonchs as la planeta de .D. vensude. E si c'i ajusta altra planeta que sia de .C., e que no y sia .A., as vansude la planeta de .B.

(6) De .C.D.

La .C. e la .D. se concorden per frador e son contrarias per umiditat e sacor, e lur concordansa e contrariatat as agual; anperó .D. vens e .C. as vansude per frador, que vens. Si la planeta de .C. e la planeta de .D. s'ancontran an lo signe de .A., vens la .D. ab le .A. le .C., con sia asó que .A.D. agen concordansa per umiditat e A .C. sian de tot an tot contraris. E aysó matex sa convertex si les planetas s'ancontran an lo signe de .C., on as vansude la planeta de .D., e sagons que as fet lo venciment deu esser fet lo judici.

Dit avem de lo venciment de les planetes, e generalment avem donade doctrine de la menera per la qual astranumiá sapia fer judicis. E aquest pas as molt daclarat e provat, e as molt nassesari a saber per los astronomians, e anquare per los metges, e sagons el prepon prossair an le terssa part, qui as de les conjuncions de les planetas.

Are direm de los anserquemen[t]s que farem per les castions de lles asencias naturals e propiatats dels signes e de les planetes. E primerament anserqueram ab le questió qui quer de difenició, en quant damane que as signe e planeta, e que son lurs natures, propiatats e condicions.

2.2. [ENSERCAMENT PER QUESTIONS]

(1) Que

Questió: Que es signe e que as planeta?

Signe es part del cel, en qui comensa primerament la influencia e virtut del cel, qui ve sajús als corses moguts per aquella influencia e virtut a obres naturals. E planeta as astella qui la influencia e virtut del cel done naturalment als corses sajús, qui per aquella influencia e virtut an apetit e natura qui mou e causa lurs natures e vertús als actus naturals de generació e corrupció, e a les condicions a els pertayents.

Signe, e aysó matex de planeta, a en si matex propia vartut qui as de sse assencia, e ab aquella mou sajús las vartuts dels alements e de los alementats, als quals la virtut del cel as apropiade, per so que lur cia astrument ab que·s moven a hobra e sian muguts per los corses dasús. E per aysó la vertut qui ve dasús sajús es doble astrument, so as, propi e apropiat. Propi, axí con la luguor del Sol e son moviment, so as, struments ab los quals mou lo foc a inluminar e ascalfar, lo qual foc ab aquel astrument qui ve sajús mou si matex en ci matex e an los altras alemens e an los corses alementats, procurant e montiplicant sos objects naturals per callor e lugor, e per les suas altres propiatats, ab les quals fa so que fa naturalment, axí com digestions, cra[ma]ments, maduraments de fruyts, desequements de substansias, e anexí de les altres obras naturals samblants a aquestes.

Signe e planeta son majors e mestres qui moven, disponen e ordonen instints, apetits e moviments naturals sajús, e per aysó los corsos dasús son sanyors e causas dels sajús. E per aysó dian los astrenumians que les hobres naturals sajús, las quals santim e ymeginam, son imprasions de les obras dasús que an les obras sajús i[m]premen les samblanses, propiatats, vertuts e natures, axí con lo peu qui an le arene possa sa semblance. E per so que dit avem, pot hom aver doctrine a conexer los corses dasús e fer difinicions d'els. Car dit avem que son, e que an an si matexs naturalment, e que an sajús, are anserqueram so de que son.

(2) De que

Aquesta questió demane de que son los signes e les planetes, so as a saber, de que as lo cel e les astales, e de que as la influencia e la virtut que influex sajús.

Los signes, e aysó matex del cel, qui as la substancia on stan ficats, e aysó matex de les planetes, qui son part de la quinta essencia, son de cellestial forme e de salestial materia, de qui as la substancia qui as apellade quinta essencia, la qual cové que sia de forme e de materia, per so car as cors e qui a quantitat ab qui acupa loc, en tant que Arias no pot esser an lo loc on as Taurus ensemps, ni·l Sol no pot essa ab le Lune en .i. loch.

E anquare cové que lo cel aje forme, per so car sans forme no poria aver propiament acció an los corses sajús; e cové que aje meteria, per so car lo cel, si no avia propia materia, no auria propia pasió ab que fos causa naturalment de les pacions qui son sajús per natura; la qual cossa as impocibol sagons cors natural, car les influe[n]cias, qui dasús venen sajús, aportarian vertut e natura de les formes dasús e no de materias dessús, e les pasions naturals, qui son sajús, no aurian apatit a pasions dasús, e saria natura buide de apetit per la priveció de la materia del cel, qui no saria. Per lo qual buydement sa seguirian molts inconvenients, quar la materia sajús no auria ab que sagons sa natura participás ab le quinta essencia, ni los corses dasús no aurian ab que participacen per pacions, car le une stalla no pori'aver acció an l'altra; sans pasió no y poria asser privat an els materia; e anexí de molts altres inconvenients. Axí com Mercuri qui sans propia materia no poria esser casa de converció, ni le Lune de rabra les influencias desús, qui·s pranen an ella per los apetits e instints sajús. An, donchs, los corses salestials materia propia qui as de lur asencia, e els son d'ella e poden per ella esser corsses.

Es, donchs, provat que los corsses dassús son de cellestial forme e materia. Are vollem ansercar lur forma e materia de que son.

So as, possat que·l sel, e ayçó matex de les astelles, sa forme e sa materia sian da si matexs e no d'altre cossa o cossas, molts inconvenients sa·n saguirian, los quals natura no poria sostanir. Car, si no son de sustansial bonessa, no es lo cel bo formalment per bonessa substancial, mas per accidental; la priveció de la qual substancia[l] bontat li as mal'e poque, car sa substancia no as bone per sa essencia e natura, mas per sa bontat accidental. E as accident bo per sa mateixa assencial natura en lo cel, e no as substancia, qui as pus noble, virtuossa e poderossa que accident. E anquare que si Jupiter no as bo per bonessa substancial, qui sia une part de sse substancia, la bonessa que tramat sajús causa les bonessas accidentals sajús e no les assencias substancials sajús; e les substansias sajús no son afectus de substansials bontats dassús, mas da accidentals. D'on se saguax que los astints e apatits, qui son sajús, s'an ab major vertut als accidents desús que a les substancias, que son sanyors, mestres e movadors da lurs accidents. La qual cossa as inposibol.

Son, donchs la forme e la materia del cel de substancial bontat, qui as .ia. part del cel, e d'equella substancial bontat ix une altre bontat, qui as accidental e astrument de la substancial, ab le qual lo cel bonifica les naturals bontats sajús, trametent a elles influencias e virtut de ce substancial bontat, ab qui bonifica les substancias sajús e lurs accidents.

Si lu cel no as da granessa sustancial, no a natura ni poder ab que pusca aver astencitat per sercla, ni pot aver granessa astensa; e as lo cercle de granessa, e lo cel as altra assencia diferent ab granessa corporal; la qual cossa as inpossibol. E anquare, si lo cel no era formalment de granessa substancial, saria per accident pus gran per granessa accidental, que per substancial; la qual cossa es inposibol, con sia so que naturalment substancia a mes de nasecitat e natura que accident.

Si lo cel no era de sustancial duració, auria major natura e poder an durar per son accident que per sa substancia, e la duració de ssa substancia saria substantade en le duració de son accident. D'on sa seguiria ragirement da netura en contrari, so as a saber, que substancia saria substantade en accident e accident no saria substantat an substancia.

Si lo cel no as da poder substancial, qui sia une de sses parts, as pus podarós per natura accidental que substancial, e accident pus que substancia. E si·l cel no as da substancial instint natural, qui sia formalment .ia. de sses assencials parts, as tot son instin accidental. E aysó matex as si·l cel no as de un substancial apetit, e de une substancial vartut, e anexí dels altres comensaments de la Taule General, anfore contrariatat, de la qual lo cel no pot essar, per so con no as generable ne coromprable, e saguax-se que lo cel as major per accident que per substancia, e a major concordanse, fi e comensament, diferencia e rapós accidentalment que substancial, e anexí con as dessordenat an si matex, causa e dessordone sajús son affectu e fa que·l foc, arbres, home e los altres allementats sian ab major noblesa e perfacció per accident que per substancia; la qual cossa as impossibol e contre la asperiencia que sentim, imeginam e antanem de les substancias e accidents sajús.

As, donchs, provat que lo cel es de substancial bontat, granessa e los altres. E la bontat comonica·s a lle forme per acció, en quant lo cel as faye[n]t be, e per passió, an quant la bontat pot esser per la granessa magnificade, e axí de les altres essencial[s] e naturals e substancials parts del cel. Are serqueram las parts substancials del cel que son.

La bonessa del cel, e axí de la sua granessa, duració e de les suas altres parts formals, no as d'altra bonessa dirivade, engenrade, fete ni crassade mes que Deus la ha crassade e n'a fet un general comensament qui causa les bonessas sajús, qui son corporals e naturals. E la raó per que la bonesa del cel as da si matexa e no d'altre es per so car cové venir axí a .ia. pus gran bonessa corporal, con a .ia.

pus gran corporal granea, duració, podar e los altres. E si asó no era enaxí, convenria anar a infinit, dient que lla bonessa del cel as de une altre pus gran bonessa, e aquella d'altra, e axí a infinit. E Deus no auria datermanat negun comensament qui fos general a les especias sots el astants, ni per natura specias no sarian da sos individus. E tots aquests inconvenients son impossibols sagons cors natural e la ordonade potencia de Deu.

As, donchs, la bonessa del cel de ci matexa; e aysó matex de granessa e les altres parts generals de les quals son la forme e lla materia del cel. Are anserqueram les influencias qui venen dasús sajús de que son.

Lo cigell, qui pran samblances de les letras an le sera, influex aquellas samblances an le cera, las quals no son de la essencia del cegel, quar lo sageyl no possa res de ce asencia an le cera, car les letres, qui son an el, son de la sua asencia e aquellas no·s partaxen d'el. A semblant manera los signes e les planetes no talen ni collan nagune res substancial ne accidental de les assencias ne natures ni propiatats, mas que anprimen sajús lurs samblanses, les quals son les influencias que trametan. E aqueles samblanses son de quallitás daductes e anexí de potencia an actu an les substancias sajús per les substancias dejús, com per lo sagel, qui las samblances de les suas latres, e qui son an potencia de lla cera, daduu an actu. E aquelles semblanses qui venan sajús son les influencias, e son sanblants de la bonessa, granessa e los altres comensaments del cel, qui moven les substancias sajús a dur an actu les formes que an en potencia. Axí con lo Sol, qui ab se gran claredat montiplica en lo foc d'astiu gran callor, la qual granese de callor li fa adur de potencia an actu. E aysó matex fa la Lune, qui ab son craximent e minvament fa crexer e minvar las fonts, e·ls rius, e le sanch an les fambres, e·ls apetits e stints en les samblances qui nexan jus sa costillació. E anexí dels altres corsses salestials, axí com Saturnus, qui ab son greu moviment fa los omens greus a moura con son an aquella cassa o signe en qui Saturnus a major poder que altre planeta. Dit avem de que son los corsos salestials e de que son les influencias que trametan sajús. Are direm per que son.

(3) Per que

Aquesta demande de per que consiram en .iiis. maneres. Una as sagons causa e ll'afectu; axí con la cambra, que es per lo mestra. E sagons aquesta manera daym que lo cel e les astales son per so car an fassador, so as crassador, qui a crasat lo cel e tot quant es. E per aysó, car es Deus crasador, es lo cel, qui as afectu e obra d'El.

Sagone manera da responció es per manera de formallitat; axí con ome qui formalment as home per so car as ajustat d'anima racional e de cors uman. E lo pa qui as per so pa, per so car as d'ayguo e da farine.

En semblant manera es del cel, car el as per so cel, car as formalment e assencial de forme e materia cellestial. E la sua forme es per so forme, car es de forme de bonessa, e forme de granessa e les altres. E lle materia del cel as per so car as de materia de bonessa, e de materia de granessa, e les altres, sagons que provat avam an lo capitol de que.

Terse rasponció es per manera da fi; axí con l'oma qui as per so que membra e antene, am e sservasque Deu; e axí con lo pa qui as per so que los homes na viven. En samblant manera lo cel e les astales son per so que les substancias sajús puscan viura, e sia generació e corupció e privació per alteració de vide an mort, car sans lo cel e les astales no saria sajús generació, ni corupció, ni dia, ni ora, ni astiu, ni invern, ni negune obra natural. Car sans la influencia del cel no·s poria engenrar ellamantat d'elements, car no saria natura qui mogués los astints e apatits naturals a obrar alementats, vagetats, sansats, car los comensaments sajús, axí con lo foc, plante, home e los altres, no porien costrayer si matexs e lurs contrarias naturas a sostanir. Axí con lo foch qui sans ajude del Sol no poria costrayer l'ayguo an le olla a ascalfar, qui as contra l'aygua, la qual ascalfe la carn e no la pot rafradar, car lo foc li fa fer so qui as contra rafradar et natura d'aygua. E la rao per que lo foc no poria fer que l'aygua ascalfás sans ajude del Çol, es car l'aygua a concordansa ab la tera per frador e ab l'aer per umiditat, e lo foch no poria dastruir per ci aquella concordanse e mudar-le an contraria natura per ascalfar sans lo Sol, qui ajude mes al foc que a le aygua. E anexí de les altres cossas semblants a aquestes, per la fi de les quals es lo cel e son les astelles, per so que sian sajús obras naturals.

Dit avem larc per que as lo cel e per que son les asteles. Are direm per que son .xii. signes en lo cel, e no mes ne mayns, e per que son .vii. planetes tan sollament.

(4) De cantitat

Ço per que son .xii. signes an lo cel, e no mes ne mayns, as per so que puscan esser .iiii. temps an l'ayn per ver, estiu, autumne e invern, e que cascun temps aje .iii. messas, per so que sia trempament da complaccions sajús per cercle, e anquare per cadrangla e triangle, axí con .iiii. vaguades .iii. fan .iii.

cad[r]angles; e per aysó astá sarcle compost de cadranglas e triangles, estans circularment los .iiii.

trianglas en .iii. cadrangles et .iii. cadranglas an .iiii. trianglas. Aysó esser no poria si el cel era naturalment dapartit en mes o an mayns de .xii signes; e lo cel no auria natura da sercla, ni de cadrangla, ni triangla, e difaliria an virtut, propiatat, e proporció e natura de cercle, cadrangla e triangla; per lo qual dafalliment no poria esser causa dels sarclas, cadranglas e trianglas sajús.

Enfra les altres ravons que hom pot atrobar per que son .vii. planetes, e no mes ne mayns, per natura, ne vollem dir .iii.

La primera as per satmanes, qui as de .vii. dias, e que cascune planeta aje son dia, e que de satmanes sa complasque l'ayn e son cors. asó eser no poria si fossan .viii. o .vi. planetes.

Segone raó as per so car an nombre de .vii. astan trianglas e cadranglas, e cadranglas en triangles sircularment: axí con de Saturnus, Jupiter e Marts es fet .i. triangla per participació natural de complaccions e natures, propiatás e condicions. E de Jupiter, Marts al Sol as altre triangla, e amdós los triangles son de .iiii. planetes que dites avem. Es ancare .i. triangle qui as de Marts, Sol e Venus; e as altre triangle qui as dal Sol, Venus, Mercuri; e amdós los trianglas sircularment stan an cadrangla, qui as de Marts, Sol, Venus, Mercuri. Es un altre triangla de Venus, Mercuri, Luna; e altre qui as de Mercuri, Luna e Saturnus; e amdos estan sircularment en .i. cadrangla qui as de Venus, Mercuri, Luna e Saturnus. Es ancare triangle qui as de la Lune, Saturnus e Jupiter; e aquest está sircularment ab triangle de Mercuri, Luna, Saturnus en cadrangla de Mercuri, Luna, Saturnus, Jupiter. Estan, donchs, .vii. triangles an .iiii.

cadranglas; e los .iiii. cadranglas an .vii. triangles. E assó sircularment sagons [o]bres, natures e influencias que trameten sajús. E cascune planeta es cap de triangla e cadrangle. Asó esser no poria sens nombra cunsumat en .vii. planetes, e no an mes ne mayns.

Es anquare une altre natura e manera qui daclare que les planetes no poden ne dauen esser mas .vii. tan sollament; la qual manera as aquesta: per speriencia santim e ymaginam que .ii. complacions son que hom apella actives, so as a seber, calor e frador, e son-ne altres .iies. que hom apella pasives, segons comparació de les .iies. que ditas avem, qui son majors; e aquestes apellades pasives calitats son umiditat e sacor. E per aysó cové que sian .iies. planetes, qui sian semblants concordán ses calitats propias e apropiades, que per lurs calitats propias montiplican calor, les quals son Marts e lo Sol, qui an complació de .B. E cové que sian altres .iies. planetes qui sian concordans per calitats propias e apropiades, axí con Venus e la Lune, qui an complacció de .D., per so que montiplican frador. E car Saturnus as de sacor e frador, e no a altra planeta qui age propiament cecor, e as matex d'En Jupiter, qui dafal an aver par per .A. E per aysó son les calitats de .C. e de .A. propias calitats passives, car no an par qui los ajut, axí con an .iies. .B. e duas .D. E si eran .viii. planetas, sarian par e par de .A. .A. e de .C. .C., e aurian sajús aytan gran acció humiditat e sacor, con callor e frador; la qual cossa esser no pot, sagons que n'avem speriencia. E si les planetes eran .vi. tan sollament, saria dastruit l'ordonement damunt dit, per lo destruyment del qual natura auria pasió per vacuitat, que auria per la destrucció de la damunt dita ordineció, la qual vacuitat natura no poria sustanir.

Provat avem que an lo cel deuen esser .xii. signes e que .vii. deuen esser las planetes. Are volem ansercar per que an propias calitats e apropiades.

(5) De qual

En lo cel, e aysó matex de les astelles, a propias calitats e apropiades. Propias calitats son lurs propis comensaments, dals quals avem parlat en le quastió de que, en que avem provat que son de bonessa, granessa, duració, e axí de los altres comensaments de la Art General. E aqueles calitats son a tots los signes e planetes propias calitats an quant son accidents qui ixen de lurs substancials comensaments; e son qualitats propias a tots, per so car son de une bontat, granessa, duració e los altres.

Lurs calitats apropiades son aquestes que afectivement hom las apropia, axí con a Saturnus mallesa, e a Jupiter bonessa, e a Aries masculinitat, e a Taurus femininitat; e anexí dels altres. E aquestas callitats apropiades son an duas maneres: .ia. as comune, altre as specifica. Comune, axí mallesa qui as comune a Seturnus, Marts, e bonessa a Jupiter e Venus; e asó matex de los signes. Especifica callitat apropiade as axí con plom e·ll dissapte qui propiament son de Saturnus, e de Jupiter estayn e dijous; e anexí de los altres. Per les cumunes calitats an compayia en influir sajús lurs influencias en un matex subject, axí con Saturnus e Marts qui per malea e per vinagra e agrás fan mal, an quant amagraxen ab agrás e ab vinagra los homens qui·n manugen, a qui as mal esser magras. E si·n manugen los homens qui son massa grassos, Jupiter e Venus fan ab vinagre e agrás be, per so car son bones planetes. E per aysó ab une matexa qualitat les unes planetes, e aysó matex dels signes, fan be o mal, sagons que son bones o males. Enaxí con avem dit que ab .ia. matexa quallitat .ia. planeta fa be e altra na fa mal, enaxí as de la mascullinitat o ffemininitat, diurnitat o nocturnitat, mobillitat o inmobillitat, e enaxí de les altres callitats apropiades.

Nagun signe ni negune planeta, en quant sa propia calitat, fa mal; e assó as, per so car as de bontat, e car be he mal son contraris. Mas per accident, sagons las dispossacions qui son sajús, una matexa planeta ab sa propia callitat fa be o mal. Axí con lo Çol qui ab sa claredat e lugor fa be al ballaster qui sagita lo ser, car sans claradat no·l vauria; e ab aquella matexa claredat e dia fa mal al ser qui as nafrat per la ocassió del Sol, qui done dia e claredat al sagitari con pusca vesser lo cer.

La Lune es frade e umide, e ab sa frador e umiditat es bone e les erbas per neu e pluge e ros. E Saturnus a[s] frat e ssac, e fa mal a les erbas per gel. E an fer lo mal s'aconpayen la Lune e Ssaturnus per frador, e Saturnus e Marts per sacor, en quant ab lo gel cremen les erbas.

2.3. [DE PRINCIPIS]

Enaxí con avem donat axempli de be e da mal per propias callitats e apropiades se pot donar per granessa e poquessa, duració e privació, e active qualitat e da pasive, de seyn natural e de apatit, de vertut, varitat, delectació, diferencia, concordanse, contrariatat, comensament, mijá, fi, majoritat, egualtat e minoritat. E primerament diram de granessa.

(1) De granea

Granessa, an quant as une part del cel e de les astellas, es callitat propia de los corses dessús, car ella as accident qui ix de lur granessa substancial. E lur granessa substancial mou sa accidental a donar sa sanblance sajús, e lla accidental, donant sajús sa senblansa de la cellastial substancial, done le sua mate[xa] sanblansa accidental; e per aysó la granessa dasús causa la dajús, an quant done se semblansa substancial e accidental. E per aysó sajús, per la substancial samblanse qui ve dasús, son ocassionades les substancias a esser grans substancialment, axí con los grans arbras e grans homens. E aysó matex de la accidental granessa, axí con les grans calors, e intessas collors, e sabors. E anexí de lles altras cossas samblants a aquestas.

Lo cel as pus gran que les planetes substancialment e accidentalment, car le sua substancia conté totes les planetes e lo seu moviment compran e mou tot lo moviment de les planetes; e per aysó lo cel as pus gran causa subtancialment e accidental a lles granessas sajús, que les planetes. Enperó, per so car lo cel as departit an .xii. signes, negun signe a tan gran vertut sajús con a·l Sol; qui no as departit per parts en estant sa aspera. E jatsia que Saturnus aje pus gran sercle que lo Sol, no a tan gran vertut sajús con a·l Sol; e asó as per so car lo Sol a major quantitat e lugor per estella que Saturnus.

Enaxí com l'aygua ab frador fa be als blats ab le neu e pluje, e los fa mal ab lo gel qui·ls crema, e fa lo be per sa propia qualitat, qui as frador, e per apropiade umiditat, enaxí fa lo mal ab sa frador e ab sa saquetat e callor, que Marts procura ab lo gel qui crema los blats. On per samblant manera la granessa dassús per sa propia natura fa sajús les subtancias grans per lo[n]guassa, anplessa e pragonessa, mas per accident fa substancias poquas per latgessa, mostruitat, o obliquitat, o infirmitat; e anaxí de lles altras qualitats, axí con per sobragran nas o lambrots en care d'ome. E per assó la granessa dasús tota ora caussa granessa da cors, mas no granessa de bellessa. E aysó matex de virtut, axí con an lo cor de l'home, en qui cause pus gran virtut que an lo peu, e an le ma pus gran santiment que an lo peu; e anaxí de les altres cossas. Mas assó fa la granessa sagons las natures qui son dassús e qui son sajús, car ab un signe o planeta caussa sajús gran ballesa, e ab altre gran legessa, e ab .ia. poque virtut natural, e ab altre, gran. Enaxí con lo foc fa que l'aygua aje actu a ella contrari, an quant li fa ascalfar la carn en le olla, enaxí la granessa dasús sagons dispossació de planeta o signe o natura de les substancias sajús fa fer a grans substancias poque virtut, e a poques substancias gran virtut, axí con a lle figuera, qui as gran abre, qui no fa tan gran fruyt con le serment, e axí con lo pabrer, qui fa lo pabra, qui as manor an quentitat que lo raym e a pus gran callor.

Sagons so que dit avem de granessa del cel, pot hom consirar la influencia qui ve per granessa dasús sajús per los signes e planetes, e qui sajús sia rassabude per .ia. manera substancialment e per altre accidentalment. Per .ia. manera caussa sa semblansa ab .ia. planeta, e per altra sa dassamblanse ab altre planeta, sagons l'axempli que dit avem desús del ayguo, la Lune [e] en Saturnus en le neu e an lo gel.

(2) De duració

Duració as une part e natura del cel e de les astelles per que duran, e fa durar los corsses sajús, lurs propiatats e natures, car lo ceu offici es anaxí durar, con de bonessa, bonificar e de granessa, magnificar.

E fa son offici per .ia. manera ab los signes e ab altre ab les planetas, e aysó matex da bonessa, granessa e los altres. Car a[b] bonessa fa durar las cossas bones, e ab granessa las cossas grans, e ab mallesa les cossas males, e ab poquessa las poques, e axí dels altres comensaments.

La duració del sel fa durar los moviments sajús e les inmobillitats, les mascullinitats e fameninitats, los dias e les nits, e les altres propiatats e natures qui son sajús. Axí con ab Seturnus que fa durar mal, per so car Saturnus as mal, e fa mes durar les obres naturals de dia que de nit, e les mascullines que las famenines, e les sacors e fradors que calors he umiditat. Ab Jupiter fa mes durar callor e umiditat que ab Saturnus. Axí con an lo clovel de la avellane, qui as frat e sach, qui dura mes que lo gra de dins, qui as de .A.; e l'os de la ollive, qui as de .C., que fa mes durar que la scorxa de la ollive d'on ix l'oli, qui as de .B.

E ab An Jupiter duració fa lo contrari.

Duració fa durar d'ivern e d'astiu fulles an los arbras, e an les bestias pel, e an los aucels plomes ab An Saturnus, per so car frador rastray e sacor andurex ab frador las sacors dels arbres, e les pels dels animals. E ab An Jupiter fa los homens cals e fa durar .A. an los homens grassos; e fa ab An Jupiter durar la carn e lla sanch, e ab Saturnus los osses e·ls nirvis; e anaxí de les altres natures semblants an aquestes.

Duració fa durar; ab Saturnus, membrar, per so car Saturnus ab .C. as sanyor del orgua de la mamoria. E ab lo Sol fa durar e antendra, per so car ab .B. es lo Sol sanyor dal front, qui as orgua de ll'entaniment. E ab Jupiter fa durar [e] amar, per so car Jupiter ab .A. as sanyor del cor. E duració fa durar a ymaginar ab Saturnus, per so car l'orgua da imaginació es de .C. E anexí de les altras natures e condicions ab que duració del cel influex durar sajús.

(3) De poder

En lo cel e les astales a poder natural e assencial, ab lo qual los signes e les planetes an acció an los corsses sajús. E lo poder del cel a condicions e propiatats en une manera ab un signe, et altre ab altra signe; e ab bontat a une condició, e ab granessa, altra; e ab si matex, altra; e axí de les altres cossas samblants a aquestes.

Lo celastial podar ab granessa as pus gran en masculinitat que ab femeninitat, axí con an los homens qui an pus gran poder que las fambras e poden aver major poder que ellas. E ab granessa e Saturnus pot poder fer longuas e primes las subtancias dels homens, animals e plantes, car Saturnus rastray e la granessa alongua, e Saturnus fa la materia estar an le longuessa del arbra e no la lexa astar an le anplessa; e per aysó fa ab granessa e ab lo poder del cel los abras lonchs e prims e los homens malencollichs. E d'aysó fa Jupiter ab podar e ab granessa lo contrari ab los sanguinis e an los arbres aspasses a qui no son alts ne loncs.

Cellestial podar fa ab duració e Saturnus mes durar lo plom que·l fera, cor lo fera anans as consumit que·l plom; enperó ab Saturnus fa poder sallestial esser pus dur lo fera que·l plom, e assó fa Saturnus ab duració e Marts, de qui as lo ffere. E podar fa mes durar ab Taurus las obres dals homens que ab Aries, con sia Taurus ficxus e Arias movable.

Poder e granessa dal cel fan pus grans e pus forts los ausels qui son [mascles], que no viuan da rapine, que los famenins, axí con lo gal, qui as pus gran e pus forts que le galline; e assó matex de perdiu e los altres. E assó fa ab lo Sol, qui as pus gran e pus forts que altra planeta. Mas los aucels qui viuen de rapine, fa lo poder del cel pus grans ab grane[a] e pus poderossos ab si matex, qui son famenins, que aquels qui son masculins, axí con l'aguilla e llo falcó [femenins] e llos altres, qui son pus grans e pus podarossos. E assó fa ab ajude del astint natural del cel, car los ausels [femenins] qui viuen de rapine cové que sian pus grans e pus forts, per raó de llos ous que porten, que los masclas. E anexí de les altres cossas sanblants a aquestes, axí con les lebras qui, per so car fugen, son majors les famenines que les mascullines. E car lo layó as fera bestia e no fug neturalment, lo poder e lla granessa del cel fan major e /(33)v/ pus forts lo layó que lla layone.

(4) De estinch del cel

Per saviasse consiram l'astint natural que an los signes e les planetes, ab lo qual moven sajús los agents naturals a obrar sagons cors da natura, axí con Arias, qui a stint a masculinitat e mobillitat, diurnitat e a .B.

E a aquel astint ab bonessa, e a·l ab granessa per mascullinitat, e ab poquessa per fameninitat e a·l pus gran an lo temps da ver que de obtumne.

En lo cel cada signe e cascune planeta a son propi astint natural sagons .A.B.C.D.E.F.G., axí con Jupiter, qui l'a ab ver, e lo Sol ab astiu, e lla Lune ab invern, e Saturnus ab optumne, e Saturnus qui a l'astin ab pondarossitat, per so car as creu tardivol; e axí de llos altres sagons lurs condicions. Arias per .E. en pujant a .i. astint, e altre per .F. an lo mig, e altre [per .G.] an lo dos. E per aysó sajús está l'estint de les substancias, en quant moviment davant e an le care e·l pits per .E., e an lo mig, neutralitat de .E.G. E per aysó dayem que an lo moviment vertut d'istint de bonessa, granessa e los altres, es la care danant; e an la co[a] as l'astint de bonessa, granessa e los altres, detrás, e an .F. está l'astint de bonessa, granessa e los altres an lo mig.

L'astint salestial causa sajús l'orgua de ll'entaniment del ome, e causa per une manera ab .i. signe, e per altre ab altre; e per .ia. planeta lo fa bo, gran, e per altre, mal e poch. E aysó matex de la mascullinitat e fameninitat, axí con al home qui lo causa ab granessa sagons comparació de la fambra, que naturalment no lli pertayn tan gran anteniment con a ll'ome. E aysó matex fa lo Sol, qui causa major instint d'entendra que lla Luna, e mes da dias que de nit, e mes per mobillitat que inmobillitat; e anaxí de lles altres cossas samblants a aquestes.

Per l'astint salestial an sajús los abres natural astint a sser anans les fulles que les flors, e les flors que los fruyts; e an astint de ussar de lurs natures, axí con lo fil de la sarment qui no vau e s'asten a l'arbra, per so que ab el sa pusca liguar e pusca pujar sobra l'arbra, e lo pas dals rayms sostanir. Aysó la sarment fer no poria sans ajude del salestial instint, qui·l mou. Axí con l'anteniment dels homens, qui mou los homens a conexer veritat, asó matex fa lo cellestial instint an los animals iracionals, axí con an lle araya, a qui done ab granesa gran ymagineció e lo[n]guas cames e moltes per fer la tella. E aysó matex de Na Ranart, a qui done gran inlustria a viura. E anaxí de les altres cossas samblants an aquestes, axí con a lle formigua, a qui done instint natural ab que sapia conserva[r] lo gra en tera, e a lle abella a fer la brasca e a conservar la mel, e a fer rey qui las tengua ab pau e qui las guart de les vespas.

(5) De appetit

Es en los signes e an les planetes apetit natural a ubi e a temps, qui mou los apatits naturals, qui son sajús, a lle fi per que son. E assó fa ab los signes, planetes e ab los altres comensaments, e ab mascullinitat e ab fameninitat e los altres.

Per la apetit natural dal cel as mogude naturalment la volentat dels homens a voler les naturals nassasitats del cors, ab lo qual l'anima as conjunta. E mou aquella vollentat sagons dispossició da les natures e indigencias del cors, axí con a ll'ome a qui done cobajament da fer fil, per so que montiplich umane especia. E con lo cors a per granessa .B. e per poquessa .D., done-lli apetit da baura; e asó matex da manjar. E a lles bestias fa atretal, et a lles erbas.

Axí con lo tixador qui fa lo drap de l'aur, on fa moltes figures, fa aquel ab molts astruments e diverses, anexí lo cellestial apetit causa e mou sajús los apetits als objectes ab molts astruments e ab moltas formes e figures, les quals son los corssos salastials e lurs callitats e propiatats, axí con bonessa, granessa e los altres comensaments. E mou ab hun comenssament un apetit e ab altre, altra, axí con ab mascullinitat mou los homens a les fembres, e ab fameninitat mou las fambres als homens; e ab la mobillitat da Aries mou en ver los arbres a ffullar e florir, e ab lo Çol an estiu a medurar los fruyts. E ab le nassacitat da tallar mou los omens a aver apetit a coltel e a rella e spassa, e ab [la] nassacitat de goaynar mou los homens a mercaderia e a fer naus, draps e coreges: e anexí de lles altres cossas semblants a aquestes. L'apatit del cel mou mes la volentat que la mamoria, ni que l'anteniment; e mes la mou ab Jupiter que ab Mercuri, car Mercuri as planeta confussa e axtenssa sagons sa netura, e Jupiter a netura aspecifica e intensa. E aysó matex sa seguex de Taurus e Saturnus, qui mouen mes los homes a sentir bo e gran apetit, que Canser e lla Lune. E per aysó la bonessa e granessa de la apetit del cel astá mes per sacor ab ajude de Taurus e de Saturnus en l'apatit de menjar en l'home malencollich, e an lo flaumatich está mes per beura an Canser e lla Lune, e ab moviment que ab astació, e ab lo dia que ab la nit. E anexí de les altres cossas samblants a aquest[e]s, axí con l'oma avar, qui naturalment as da Saturnus e da Taurus, a major apetit a menor granessa de bonessa, que prodigus, qui as de Gemini e de Jupiter.

Per l'apatit del cel e l'apatit de les substancias sajús pujen e avallen influencias e rafluencias. Axí con la tera qui a apetit a pujar ab .E., per so que prane virtut del cel, e, con l'a prassa, a hapatit de davellar; e la .i. apatit atrau l'altra. E aysó matex del foch e dels altras allements. E assó fer no porian los apatits sajús sans ajude dels dassús, cor la aspera de l'aer no laxará passar las influencias qui venan a lle tera, ni a lle aspera dal foc les influencias qui son fet[e]s a le aygua. Mas Saturnus e Taurus, bonessa, granessa, podar e lles altres natures del cel ajuden, e Venus e lle Lune a lle aygua. E aysó matex dells apatits dal foc e de la ayer qui davallen.

(6) De virtut

En lo cel e planetes a vertut qui informe, mou e daspon la virtut sajús sagons que as difussa per los signes e planetes. Axí con la virtut del Çol, qui obra las flors e les fa girar a son asguardement, per so que d'el pranguan virtut e craximent, en quant dispon a que lla virtut que an en potencia esdavengua an actu.

Enperó son algunes flors qui no·s giren al Sol, per so car son de signe no movable, o sson de Venus, o de la Luna. Enperó totes les flors prenen d'el virtut per la sua propia natura, ab la qual fan gran be per ssa granessa e bontat e per son poder, e car as mascla e fa lo dia, qui atrau las vapors de la tera e llas puja a enssús.

Lo riubarber a vertut contra la collera, qui as de ssa complació per .B.; e no poria esser contra collare sans la virtut del cel, car duas specias de .ia. matexa complacció no poden essar contrarias sans algun migá.

Mas la virtut del cel, qui obra sajús ab le bonessa, granessa, duració, podar, instint, apatit del cel, dispon e ordone que ab lo riubarbar e ab Jupiter e llo Sol porgua la collera; e aysó matex de la ascamoneya. E asó per so que fassa be. Enperó, per so que s'asdavé que lo passient pran trop del riubarber e de la ascamoneya, adonchs la virtut del cel obra ab Marts e ab trop gran granessa, e as contra Jupiter, e fa mal ab Capicorn, qui as movable; e per lo gran poder de Marts e de granessa [e de] Leo, qui as no movable, no li poden ajudar. Con home manugue carn qui as de moltó, qui as de .A. e de Jupiter e de Gemini, e los ayls son da Marts e de Arias, la vertut de los ayls e de llo moltó as ajustade per la virtut dels signes e de les planetes e ascalfar e a desacar, per so car .B. vens .A., sagons avem provat an le robrique de .A.B.

L'asaman atrau lo fera ab le virtut del cel e ab lo poder del cel per los signes qui son movables e qui son de la complacció d'esaman e de ferra, e lla virtut de la tramontane ab l'asaman atrau lo ferre. E per aysó la virtut de ll'asaman es migé, qui a offici de concordar la virtut de la tramontane e la vertut del fera, la qual concordansa está per la granessa, poder e apatit del cel per .C. D. E car la .D. vens la .C., sagons que provat avem, l'asamen, qui as da .C., cové que aje major virtut per .D. que per .C.; la qual major virtut a per la granessa e virtut del cel, qui li influex mes lurs samblanssas per .D., que per .C.

Cubebes son de .B. e llo sarvell as de .D. E assó matex de la ruda, qui as da .B., e los huls son da .D. E les cobebas valen al sarvel contra .D., e la rude als uls contra .D. E aysó esser no poria sansa la virtut del cel, qui ajude a .B. contra .D., e concorda la virtut sajús de .B. e de .D. E aquest pas as bo a saber als metjes, per so que donen madecines de .B. contra .D. en la cosstellació an que .B. a gran virtut per Arias, Leo, Marts e lo Sol.

Mostayla a virtut da pujar les fumusitats al cap, e lo codoyn a virtut de ampenyra les fumusitats a enjús. E la mostalla a aquella virtut per E del cel, e lo codoyn per .G. E la mostaylla puge per .B., e lo codoyn davalla per .C. E car lo codoyn a doble virtut de devallar per la tera e l'aygua, e la mostalla no n'a mas une, e aquella per lo foc, deuria lo codoyn aver pus gran virtut en devellar per .G., que la mustalla an pujar per .D. Mes, car le virtut del cel sa comonica mes a lle mostalla per E, que al codoyn per .G., e per aysó la mostaylla a pus intens moviment a pujar al servel e a desacar e ascalfar-lo, que lo codoyn an devellar al fons de ll'estomach a rafradar e a desacar-lo. Lo codoyn en dajú rastrayn e an dinat alargua; e aysó fer no poria sans la virtut del cel, qui an una matexa virtut da .C. sajús causa diversas virtuts e obras. E asó fa per .G. e per .F., car le virtut que an los signes e les planetes per .G. sa comonica al codoyn an davellant, e per la .F. an estant; e per aysó lo codoyn alargua ab les virtuts de la mobillitat dels signes e rastrayn ab lur inmobillitat. Lo fhoc a virtut d'ascalfar, mas per si matex no a virtut da vegetar ni santir, car no as de ssa propiatat ni netura vagetar ni sentir. Mas la virtut del cel, per los astints e apati[t]s, e per los altres comensaments del cel, done virtut al foc, e asó matex als altres alements, d'aver vartut per que fassa santir callor e vagetar, crexer e nodrir. E per aysó la pera o l'arbra, qui per si matexa no a virtut qui sia vista, a vertut per la vartut del cel, esser vista. E assó matex del toquement e fariment de .ia. pera ab altra, lo qual fariment a virtut de esser oit per la virtut del cel. E assó matex de los altres sanyns e de la virtut de la ymagineció. E per aysó los objectes ab le virtut del cel son disposts a esser atents per la vagetative, sinsativa e imaginetive, qui an accitade e caussade a virtut a ateyner los objectes; e an aquesta virtut sa confian molt los astronomians.

Molts d'altres sacrets e natur[e]s poriam dir e atrobar per la virtut del cel e per los comensaments de la Taula, mas, car no propossam fer gran libra, parlam-ne abreujadement. Enperó, per so que·n daym, as dade doctrine a ensarcar sajús, amb los comensaments del cel virtuts e naturas.

(6) De veritat.

En lo cel a veritat per qui los signes e planetes an veras assencias, naturas e propiatats, car sans varitat esser no porian. E aquella varitat causa sajús veres assencias, naturas e propiatats ab los altres comensaments del cel. Axí con la virtut d'Arias, qui causa an ecast pollus en que som ver ab marts, abril e mag. E con nos avem sajús ver per Marts, Abril e Mag, Libra causa an opossit obtumne per Setembra, Octubra e Noembre. E per aysó les varitats qui son sajús on nos astam, no son dajús nos on no estam.

Sagons nos, so as sagons las varitats de les teras on astam, e lles natures e propiatats de aqueles planetes, e sinsativa e ymagineció, e ancara la netura que·l foch a an los lochs on nos som, no lla ha dejús nos per une varitat matexa. Con N'Arias está sobra París, Libra astá an obposit an le tera dels antipodes. E per aysó lo foc, que as a París, a apetit a pujar per N'Arias, qui as de .B. e lo foc, qui astá an l'esgu[a]rdement de Libra, a apetit a pujar an Libra per .A.; e aysó possa an ver la varitat del sel. E con Libra astá sobra París, está Arias dajús an opossit, e lo foc de París a apetit de pujar [a Libra] per .A., e lo foc dajús, per .B. Con Taurus astá sobre París, lo foc de París a apetit a pujar per la saquetat de .C., qui as callitat apropiade al foch, per so que aje concordansa ab le tera e que ab la saquetat pusca costrayer l'aer e rabra d'el callor. E per aysó apatit de pujar astá pus gran en lo foc de París per Arias, que per Taurus. E assó possa an ver la veritat del cel, sans la qual no saria ver, car sans la veritat del cel lo foc de París per .B. auria en tots temps de l'ayn apetit a pujar e no a devellar. Con Gemini está sobra París lo foch de París a apetit a pujar per .A., qui as de Gemini, e lo foc, qui astá an opossit, a apetit a pujar per .C., qui as de Capicorn; e per aysó lo foc da París, qui as d'En Gemini, a apatit a pujar per ascalfar l'aer.

Con Canser astá sobra París, adonchs lo foc de París [a] apatit a pujar per fuger a lla tera; mas l'apatit del cel e llo rastriy[ni]ment de l'aygua, e l'anlassament e conjunció que ha ab l'aer, l'anpatxen e no·l lexen da tot an tot pujar, per so que Canser e lla Lune lo puscan mortificar. E l'astint del cel fa astar sa virtut majerment an potencia, per so que a l'astiu Arias e Marts e llo Sol la adugen an actu.

Sagons que dit avem del foch, se pot antendra de los altras allements; e sagons so que n'avem dit, avem significat que los allements, sagons que los signes e les planetes son movents sircularment entorn la tera, an diversament molts apetits e moltes natures.

Los homens qui son a París naturalment, sagons la asituació de la ymagineció e lla tera an que son, ymaginen que los antípodes cayen a enjús; e que la ymagineció, qui astá a París, posave en la ragió dels antipodes, ymagineria que los homens de París cayguessan anvés lo cel. E per ayssella varitat del cel possa an ver que, anaxí con la ymagineció a natura de ymaginar sagons la dispossació e ragió del loch on astá, enaxí possa an ver que los corsses desús influexen sajús lurs samblansas sagons los lochs e les ragions en que astan los corsses sajús.

(8) De gloria

En lo cel ha natural dellactació, axí e molt mils encare com a en los allements. Quar enexí con lo foc a, ab ajude de son astint e apatit natural, delectació an cramar e an montiplicar sa callor, enaxí los signes e planetes an delactació an fer be sajús, an quant son de bontat, e an fer gran, en quant son de granessa; e anexí dels altres.

Arias a delectació major en ver que an astiu, e an astiu que an obtumne; e major delactació a an Marts que ab la Lune; e ab mascullinitat que femeninitat; e per moviment que per astació; e anexí de les altres cossas samblants a aquestes, qui son de sses condicions. E per aysó los homes qui nexen sots Arias [quan] ell a sa dellacteció major, son pus condicionats a sanetat, que aquels qui nexen an costallació en que el no a tanta de dellactació en tramatre sajús sa influencia. E per aysó dos homens, segons que nexen an signe e planeta qui aje gran dellectació an aquell punt, son allegras als uns mes que altres. E /(40)r/ aysó matex de la tristicia d'equels, la qual tristicia as per so con son nats an costillació del signe o planeta que an aquel temps no aurá delactació an tramatre se influencia sajús. Axí con la fambra qui gita lagrames per dollor, o cor a perdut son fil, las quals lagrames gita ab tristicia.

.C. vens .B., e si Arias influax sajús sa vertut, con son conjunts ab el Saturnus e Venus, es Arias costrat a tramatra sa virtut sajús per Saturnus e per Venus; e per assó aquel hom qui nexerá sots Arias no aurá tan gran dellectació naturalment, com agra si an aquella cassa de Arias fos Marts e Jupiter, car .B. vens .A., e Marts ajude a Aries, con sian samblants per .B. E aysó matex as de les altras planetes.

Sagons que les nativitats dels homens son per signes e planetes, son an un temps naturalment tristas e an altra allegras, e an .i. temps fortes e an altra dibils, e an un temps sans e an altre mallaltes, e an .i. temps atroban major apatit an mangar, beura e coir que an altre. E aysó as sagons que as nat e que les costillacions li passan dassús per los signes e les planetas, quar an un temps los signes e planetes no an tan gran apetit a influir sajús con an altra, e an .i. temps influexan dolsor e an altra amargor; axí con la poma que as subjet de sabor dolce e lo fel, de amare. Totes aquestas delectacions o trestors naturals son causades per la dellacteció o no dellectació desús.

(9) De differencia

Diferencia es hun comensament, qui as hune assencial part del cel e de les astellas, per lo qual comensament poden esser los signes diferents les uns als altras, e assó [matex] de les planetes. Car anexí con los corsos sallestials no porian esser bons naturalment sans natural bontat, ne grans sans natural granessa, ne durables sans natural duració, ne poderosses sens natural poder, enaxí no porian esser diferents los uns als altras sens diferencia.

La diferencia del cel as causa de lla diferencia sajús effectivement, axí con lo foc, qui per la diferencia dasús a diferens caussades calors, lugors e sacors, car la sua callor per .ia. manera as causade per la callor da Marts, e per altra per la callor de Arias. E axí del Sol, e anquare de Jupiter e Gemini, qui per la callor montiplican al foc sa secor; e assó matex de Saturnus, qui per .ia. manera montiplica al foc sa sacor; e Arias per altra. A totes aquestes diverssitats a llo Sol en sa callor per la diferencia que an los signes e planetes per .A.B.C.D. Axí con l'ome, qui dementras va, tota hora astá an moviment e an mudant-se de un loch an altra, enaxí tots los moviments desús tota ora astan an differencia de los mo[vi]ments, condicions, propiatats e qualitats, e de tot so qui pertay a lur assencia e a lle influencia que trametan sajús. E per asó sagons que astá lur moviment laxús per diferencia, as prassa sajús per diferencia; e per ayssó son los judicis d'estronomia molt dificils e greus a entendra.

Arias a .iii. parts: .ia. as .E., altra .F., altra .G. E quascune part a .x. parts, e cascune de les deu parts a parts manudes. E aysó an tota diferencia de part an parts, tro que ve a .ia. part manude, qui as de .E., o de .F., o de .G., e an aquella astá mo[vi]ment, e an aquel mo[vi]ment as la veritat del judici con l'ome nex o ffa la demande. E tot aysó fa la diferencia dessús. E a lles vaguades son molts mo[vi]ments a .i. judici, sagons que los homens nexen laugerament, o lentement fan la demanda con queran a lle astranomiá de cas o de furtune, de guera o de carastia, e anaxí de les altras interogacions que se·n poden fer. E per aysó los judicis an vertut per axtencitat e ajustaments de mo[vi]ments a .ia. costillació, e sagons lo signe e lla planeta en que son, auran pus de bonessa, granessa, poder, virtut.

Per la diferencia desús as sajús diferencia de colors, sabors, costumes e natures. E totas las cossas, que son sajús, son ten diferents per la diferencia desús, que negune no pot venir a sso que ab altre estia sens algune o algunes diferencias. E per aysó negun hom no pot aver aytal care con altra sans differencia, ne nagun pintor no poria pintar .ia. figura aytal con altra sans diferencia d'andues las figures. E tot aysó as, per so car la diferencia desús as gran, e astá supsacivament an moviment, e as causa de la diferencia sajús. E per aysó sa merevellan los homens, car une cossa no pot esser sajús aytal con altra per totes maneres sens difere[n]cia.

(10) De concordansa

Concordansa as une part del cel, ab le qual los signes anfre els matexs, e aysó matex de llas planet[a]s, an concordansa. E aquella concordansa causa la concordansa sajús, per so car an concordansa antre els matexs, per so que·s puscan concordar an trematra influencia sajús.

Arias a concordansa ab Taurus per sacor, e ab Gemini per callor. E aysó matex a ab Saturnus e ab Jupiter. E aquesta concordansa a Aries per accident, e a Taurus, Saturnus e Jupiter, car lur concordansa as per .A.B.C.D., per so que·s puscan concordar a tramatra influencia per la concordansa que an per lurs natures e propis comensaments de que son, so as a ssaber, bonessa, granea, duració e llos altras. E per aysó .A.B.C.D. (e aysó matex de mascullinitat, e fameninitat, e dolsor, collor e llos altras accidents, qui naturalment son de lles substancias sajús) son missatges e astruments, ab los quals los corsses dessús trametan als corsses sajús sanblansses, e influen aquellas sajús. E son sanblants enaxí de lurs assencials comensaments, con son les latras de la sare samblants de les latras del sagel, per so car la bonessa, granessa e les altras parts del foc son sostancialment samblants de lla bonea, granea e les altres.

E·l Sol e la callor e ssacor, rayalment del foc, no son sanblants del Sol, per so car lo Sol no as naturalment ne formal calt ne ssac, per aysó lo Sol e al foc an major concordansa per bontat, granessa e duració, podar, instint, apetit, virtut e los altras, que per callor e sacor. Car anaxí con la cara del fil, qui as samblant a lle care del pare, de qui as per generació, e materialment as major samblansa de la care del pare, que de la figura que aquela care del fil impran an lo mirall, enaxí los corsses dassús e los dajús son pus samblants per los primers comensaments, que per .A.B.C.D., e diurnitat, mascullinitat e los altres. E per aysó los corsses dasús no causan sajús principalment per .A.B.C.D., mes per bontat, granessa e los altras; anperó no·ls causan formalment per essencia, ne materialment, mes affectivement tan sollament.

La concordansa desús as font de la concordansa dels allements, e lla concordansa dels allements es font de la concordansa dels allementats; e la concordansa desús passa a concordar les alementatz per la concordansa dels simplas allementz. E per aysó as significat que concordansa astá per algune manera de .A.B.C.D. en los simples ellaments, per so que lla concordansa desús dels corsses salestials pusca pasar sajús als particulars ellamentats. Enaxí astá tot lo moviment dasús an concordansa de signes e planetes per bonessa, granessa e les altres d'els, con per diferencia, car si lo moviment no astave tota ora an concordansa, no poria essar lo moviment en sucsasió e no saria per tot lo sercla moviment de .i. instant e altra, e saria cascun sercla tranquat e partit, la qual cossa as inpossibol sagons sircular moviment e natura de sercla natural. E per aysó, la contrariatat que a Aries contra Canser, no as formalment dedins los corsses salestials, mas que as per .B. e per .C., per so car Aries e Quanser pranen las sanblansses dels corses sajús, per so que·ls puscan influir lurs samblansas.

(11) De contrerietat

En los corses cellestials es contr[ar]iatat per accident, so as, per .A.B.C.D.E.F.G. E as an els contrariatat, per so que puscan sajús causar e dispondra contrariatats, sans las quals no poria essar sajús generació, ni corupció ni obra natural. E aquesta contrariatat no as an los corses salestials dadins lurs samblanssas e assencias, car, si o era, sarian coronpables, mas as defore; axí con lo ferrer, en lo qual no as sa ar[t] dedins sa assencia, car no as de la sua substancia, e per aysó fa lo clau defora sa essencia e natura.

Arias e Marts son contra Gemini e Jupiter, e·l sobjet de contrariatat está sajús per .A.B., car .A.B. son contraris per sacor e umiditat, e aysó matex de mobillitat e inmobillitat, masculinitat e fameninitat. Enperó la contrariatat es atremprade, per so car an lo seu sobjet a concordansa, axí con .A.B., qui an concordansa per calor; e per aysó lo sobjet de contrariatat e concordansa es furtunat, segons que Aries, Jupiter, Gemini e Marts son causas laxús de la contrari[e]tat e concordansa sajús.

Arias e Marts per E son contra Gemini e Jupiter, qui as son contrari ab .G., car, can Aries e Marts pujen, adonchs, fan la fortune, per so car pujen per la care que an, an le qual care an mes de bonessa, granessa, poder, virtut, apetit e instint, que en .F.G.; e Gemini e Jupiter autretal. E per aysó la .E. de Arias e Marts cuyl so que era dispost a cullir per .E. a Gemini e a Jupiter, e la .E. de Gemini e Jupiter desfá aytant com pot la .G. de Arias e Marts, qui no a tan gran poder e virtut con la .E. de Gemini e Jupiter.

Enperó tot no ho pot deservir, car le concordansa de .A.B., que dita avem, hi conserva so que pot, e anquare .F., qui a natura de .E.G., per so con sta an lo mig d'emdosses.

Per les contrariatats dasús son les contreriatats sajús, axí con per les costillacions son los homens fortunatz. Enperó ab l'ecencia da Deu a be e a mal, a riquessa o pobrassa, a sanitat o malautia, alegria e tristicia, e los huns son grans e los altras pocas, los uns blanchs e los altres nagras. E per .F. son omens qui an naturals qualitats e costumas, e anexí de les altras cossas sanblants a aquestas.

Per la contrariatat desús son sajús los homens disposts a essar los uns contra los altras, e fan gueres e molts da mals, e son irats los uns contra los altras; e on mes dura la ira, mes montiplica lo mal e lla contrariatat. E aysó as per la duració e apatit e granessa dassús, qui causan lurs samblansas sajús; e per aysó ira crex anaxí sajús per la influencia de la contrari[e]tat desús, con fa la fortor de la mostalla, qui crex on pus fort as picade.

La contrariatat dessús as comensament e causa de los homens qui nexan contrets, e as comensament de les amargors que lo gustar atroba en la poma dolce, e as comensament de malaltia, e de los aspils tortes; e anaxí de lles altres cossas samblants a aquestes.

(12) De comensament

Comensament es une part del cel, per la qual cossa las altres parts son anexí comensaments dels comensaments qui son sajús, con son bons per bontat, e les bonessas qui son sajús; e aysó matex de granessa, duració e los altras.

Los comensaments dassús son signes, plenetes e la bonessa, granessa, duració e los altres, de que son.

E sagons que son comensaments desús, fan inpransions sajús, axí con lo Sol que i[m]pran son gran poder e ssa gran virtut al foc sajús, en quant an astiu [montiplica] callor e rasplandor. E per aysó diu que el as comensament del foch, axí con la Lune, qui as comensament de la ayguo, per so car an invern li montiplica frador, e an le neu e al gel, blanque collor.

Tots los comensaments dassús astan an moviment per .A.B.C.D., e astan an susacció per .E.F.G., qui significan comensament, mijá e fi. E per aysó, sagons que estan dessús per .A.B.C.D.E.F.G., estan comensaments dels comensaments sajús, qui raeban influencias sajus d'els, enaxí que lla .A. sajús reb influencia de la .A. dasús, e la .B. qui as sajús raeb influencia de la .B. desús, e enaxí de .C.D.E.F.G. La influencia, que .A. sajús rab de la .A. desús, es de sembla[n]sas de la bonessa, granessa e les altras desús, e cullan-se an le bonessa, granessa e les altres qui son sajús. E aysó matex de B.C.D.E.F.G. E aysó en tant que cascune assencia, qui sia dajús, pran influencia de cascú comensament desús, sagons subsació de .E.F.G., qui son comensaments an qui temps sa muntiplica per sucsació de moviment.

Per los comensaments dessús comensan sajús generacions e nativitats d'omens, plantes e altras animals, e comensan fortunes e infurtunis, e comensan instints, apetits, e comensan costumes, e comensan los homes, cassas, molins, naus, e anaxí de les altras artz macanicas.

Arias es .i. comensament ab Saturnus, altre ab Jupiter, altra ab Marts, e axí de les altras planetes. E as .i. comensament ab .ia. planeta, altre ab .iies., altre ab .iiies., e anaxí de totas. E sagons que avem dit de Arias, sa pot dir de Taurus e de los altres signes, e de planeta e planeta. Car Saturnus .i. comensament as ab Jupiter, e altra ab Marts, altre ab lo Sol, e axí tro a lla Lune. E aysó matex de Jupiter, qui as .i. comensament ab Saturnus e les altras. Arias axí con as .i. comensament per sa .B., es altra comensament per la .C., car per la .B. causa callor e sacor, e per la .C. causa sacor, e mortifica ab sa calor la frador de la .C. E aysó matex de .A.D.E.F.G. Arias as un comensament ab bontat, altra ab granessa, altra ab duració, e axí de llos altras. E assó as, per so car anexí as Arias comensament per diferencia e per tots los altras comensaments, con as per concordansa de tots los comansaments, e as bo per bontat e totes les bonessas dels comensaments. E aysó matex que dit avem de Arias, sa pot dir dels altres signes e de les planetas.

Es .i. comensament sobirá a tots, qui as prima causa, apellat Deu, e as comensament a totz altres comensaments ab sas dicnitats e propiatatz, so as a saber, ab sa bontat as causa a totes altres bontatz, e ab sa granessa a tot[e]z altras granessas, e ab aternitat de totes altras duracions, e anaxí de los altras comensaments de la Taule General, a enfora contrariatat, majoritat e minoritat, qui no son an Deu, car no poden essar an asse[n]cia infinide e atarnal. E ab sas propias dicnitats as Deus comensament a crayade contrariatat, magoritat e minoritat per crayació.

(13) De miyá

En lo cel as migá, qui as comensament als migans sajús, axí con an le bonessa del cel as bonificació miyá, qui astá enfra natura de bonificativitat e bonificabillitat. E aquella bonificació desús causa aquesta bonificació sajús. E aysó matex de magnificació, qui as miyá qui astá anmig de magnificant e magnificapble, e causa sajús los actus de les granessas, axí con gran ascalfar, rafradar, santir e ymaginar, alonguar e axemplar e pragonar, e anaxí de los altras comensaments.

Per lo migá desús s'ajustan las astallas an lo mig de Zodiacus e dels .ii. pollus, e fan la galaxia del cel, e en Zodiacus son les ragions abitablas. E per aquel miyá estan sajús majorment las virtuts naturals an lo mig loch de les substancias. Per lo miyá dasús sa fan les conjuncions e concordanssas sajús, e per aysó les cassas, qui·s conjuyen an lo cel, son los miyans de bonessa, granessa e los altras; e lo miyá del cel as causa de les linias qui astan en lo mig de .ii. punts.

Es .i. altra miyá qui es significat per .F., lo qual astá an lo mig de .E.G.; e per aquests son condicionats los signes e les planates, axí con Arias, de qui la natura sua está de son moviment anfra la natura de Taurus e de Pissis, e lla natura de Saturnus, que está per mov[im]ent en lo mig de Arias e de Jupiter, en lo mig de Saturnus e de Marts; e anaxí de los altres. E aquesta aspecia de miyá causa sajús lo moviment, que passa per miyans, axí con lo foc qui passa a l'aer per calor e sacor, e a lle agua atratal, con si[a] l'aer miyá enfra lo foc e l'aygua, e lo foc enfra la tera e l'aer, e l'aygua entra la tera e l'aer, e la tera anfra l'aygua e lo foc. E per aysó sa fan los miyans per .A.B.C.D.E.F.G. sajús e les mixtions dels allements en los allementatz e conpossacions.

Lo miyá del cel as causa dels tronchs dels arbras e de los corssas dels animals e de los nirvis qui conjuyen la cuxa e lla came an lo jonoll, e an lo col del bras e an los musclas, e anexí de les altras juntures. E anquara lo miyá del cel as causa e natura qui conjuyn sajús les formes e lles materias d'on son les substancias, e anaxí de les altras cosas samblants an aquestes, axí con dels actus de les substancias qui conjuyen les potencias e·ls objets.

(14) De fi

En lo cel as fi .i. de sos comensaments, la qual fi as causa sajús de les fins corporals e naturals, e as fi ab los signes e planatas, e bontat e granessa e los altras, qui son part del cel.

Per la natural fi del cel, qui as part del cel, son sajús privacions e morts, e son confinements de teres e ragions, e as sajús fi de conpliment, axí con an generació nativitat, e an astiu maturitats dels fruyts, e an marcaderia guayar, e an santir santit, e an sciencia sabut, e an amar amat, e enaxí de las altras cossas samblants an aquestes.

Arias a majorment sa fi de perfacció per la callor da .B., que sacor, con sia .B. pus bone e pus gran en virtut per propia quallitat, que per apropiade; e per assó an le .B. s'a la sacor a lla fi de callor. E con Marts as conjunt ab Arias, la sacor d'el a lla fi de la calor e de Marts; e aysó matex de los altras. Con Jupiter es conjunt ab Arias, adonchs as cascú contra la fi de l'altra, e Jupiter a apatit a privació de la fi de Arias, e majorment a le privació de sacor, car per la sacor as contra la calor de Arias. E con Arias as conjunta Venus, adonchs as contra la fi de Arias majorment per frador, que per umiditat, con sian Aries e Venus contraris pus fortment per callitats propias, que per apropiades.

Sagons que los signes e planetes son contra lurs fins, o an concordanse per lurs fins, son sajús causas de contrarias o concordans fins per .A.B.C.D.E.F.G.; enquara per la bonessa, granessa e les altras, qui son sajús ab le bonesse, granessa e los altras, qui son dessús. E an aquest pas astan majorment los judicis d'astronomia, qui tots asguarden la fi de perfació o de privació ab los instints e apatits naturals.

(15) De majoritat

Majoritat as un comensament an lo cel, per lo qual laxús e sajús poden esser majors les substancias que los accidents, e unes substancias que altras; axí con lo Sol, qui as major que lla Luna, e lla Lune que Venus, e anexí de les altras. Per la majoritat dasús pot essar an .B. major bonessa, granessa, poder e vertut per calor, que per sacor, e an .A. per umiditat que per callor; e anaxí de .C.D.E. F.G. E per aysó sajús son causades les majoritats de les substancias e de los accidents per las majoritats dassús.

Arias as major per Marts que per Saturnus, per so cor ab Jupiter a concordansa per propia quallitat, e ab Saturnus per apropiade. E ayssó matex as de Taurus e de Saturnus, e anaxí dels altras sagons lurs condicions.

Per las majoritats desús an sajús los homens majors apatitz a major bontat que a menor, e a major granessa de duració, poder, prosperitats, que a menors. E per aysó los uns homens vollen essar sanyors dels altras, e an anveges, iras, batallas los uns contra als altras. Per la majoritat desús astá sajús major concordansa enfra un home e altra, que anfra dos homens altras, e aysó matex de majors samblances e agualtats e proporcions. E assó matex sa saguax de contrariatat desús, qui per sa majoritat causa sajús majors contrariatatz; e aysó matex sa saguax de majoritat desús, difussa per los instints, apetits e vertutz sajús, causade an el[s] per la desús.

(16) De egualtat

En lo cel a egualtatz naturals, qui son sajús. E lla agualtat desús as causa a lles agualtats sajús per .iies.

maneres, so as a seber, per agualtat de masuras e proporcionades egualtatz. Axí con anfra .i. ome e altra qui agualment estan sots une aspecia de umanitat, bontat, fogeitat, terestritat e les altras proporcionalment con astan aguals per onor, axí con al caveler, a qui·s pertany mes de onor que al burguás; e lo cors de l'home, qui a proporcionades parts, egualment, e axí de les altras cossas samblants a aquestes.

Arias e Marts son aguals per aspecia de .B., e aquesta agualtat as per aguals massures. Enperó, sagons proporcional agualtat, Martz a mes de .B. que Arias, car Martz a .B. per tota sa espera, e Arias no a [.B.] per tot lo cercla del cel. E per aysó Martz fa sajús majors aguals massures e pus proporcionades ab .B.

que Arias; e aysó matex fa per masuras de bonessa, granessa e les altras. Arias, e aysó matex de Martz, a per .B. agual proporció, astant .B. major per callor que per sacor; e per aytal agualtat desús proporcional son fetas sajús las agualtatz proporcionals. Lo Sol as pus gran que Venus, e per aysó la agualtat desús no pot fer aguals masures en els de .B.D., mas fa aquellas proporcionalment, per so que sia sajús atrempade contrariatat per lo Sol e per Venus. E aysó matex fa de la bonessa del Sol e de la mallessa de Marts, qui as proporcionade e no pot essar de aguals masuras, per so car lo Sol as pus gran estella que Martz. Arias e lo Sol son aguals per masculinitat, mas no son aguals an virtut ni [diurni]tat, car lo Sol n'a mes sajús que Aries. Mas an agualtat per especia e proporció de qualitatz, e sagons la lur agualtat causan sajús agualtatz de aspecias e de quallitatz.

La agualtat del cel as causa qui causa intintz e apetits naturals sajús per justicia, per samblansas, custumes; e as causa de conte e de geumatria, arismetica e musique. E per aysó los astronomians poden per astronomia enans saber las altras sciencias del quadrivi, que altras homens, e enquare dret, madecine, con sia asó que agualtat sia sobjet de dret e de madecine.

Per la agualtat desús e lla majoritat dessús son sajús les unes agualtats majors que altres, axí con de .iies. liuras, de qui as feta major agualtat que de doas onssas; e aysó sagons agualtat de ponderossitat, mas no sagons agualtat de granessa, si la .ia. liura as de plom e l'altra as de fere, car lo fere as pus gran per substancia e per forssa que lo plom. E aysó matex as de les altras cossas semblants a aquestas.

(17) De minoritat

En lo cel ha minoritat, car sans manoritat no y poria essar majoritat, la qual as an lo cel, sagons que provat avem. E car majoritat e manoritat s'an rallativament per tot[e]s maneres, per so que de majoritat dit avem pot hom aver conexensa de la menoritat qui as an lo cel; e as axí causa de les menoritats qui son sajús, con la majoritat del cel as causa de les majoritats qui son sajús.

Ab los comensaments de la Taule general, en lo capitol de lla questió de qualitat, avem ansercades les natures e sacrets qui·s covenen a saber d'astronomia. E enaxí con los comensaments de la Taula avem aplicatz a estrenomia per qualitat, y poden esser aplicats per los altres genres de lles deu castions per orde; e aquest pas as molt sientific e conté molta de doctrine sagons la Taula general, e as molt nessesari a sseber a aquels qui s'antrematen d'estronomia, e an el raluu molt la virtut e utillitat de la Taule generall.

2.4. [DE DEFINICIONS DELS ACCIDENTS]

(l) De quando Ab los .x. genres de questions pot hom ansercar e atrobar les difinicio[n]s de tenps: e asó de que as, e per que as, e quals son les calitats, e on as, e con as, e ab que as; e aytal conexensse de tenps as als astrenomians molt nessasari[a].

Tenps as accident d'on son montiplicats moments e possatz an succesció ab moviment, axí con dels signes e planet[e]s .E.F.G., qui ab moviment passan sobra París montiplicant moments possats an succeció. Tenps as de ssi matex, enaxí con genra, qui as de ssi matex e no d'altra, e d'el son moments, e succecions d'els fan oras, dias, setmanes, messos e ayns. Temps as per so que pusca essar succeció de substancias mugudes per los craximents e altaracions, car si tenps no era, nagun moviment poria essar de substancias an lo cel ne sajús.

Temps as departit sajús an .iiii. parts grossas, la[s] quals son ver, astiu, obtumne e invern; e aquellas son difussas per parts manudes, qui son .xii. mesos del ayn, e aquels son depart[it]s an parts menudes, qui son setmanes, e les satmanes en dias, e los dias an oras, e les oras an moments. Les natures e qualitats de temps son les grossas parts e manudes que ditas avem, car temps a .ia. natura an ver, altra an astiu, e anexí de les altres parts.

Los lochs on astá temps son les substancias desús e les substancias sajús en qui astá ab moviment e ab succeció d'eles. La manera del temps dassús causa la manera del temps sajús, e am.iies. les maner[e]s son una manera general de temps, e d'ella davallan specials maner[e]s en los individus dessús e dajús.

Temps as ab moviment, qualitat, quantitat e ab los altras accidents; e as ab les substancias, sense las quals esser no poria, quar no auria en qui fos sustantat. Tots aquasts .ix. locs que dits avem, son nassasaris a seber qui de temps gran conexensa vol aver, e per so que mels puscam donar doctrina de la sciencia d'estronomia, volem parlar de temps sagons los .iiii. temps del ayn. De ver:

Ver as de Marts, Abril, Mag e as de Arias, Taurus, Gemini, e as d'equeles planetes ab els juntes en Marts, Abril e Mag. Ver as de la .B. de Arias e de la .C. de Taurus, e de la .A. de Gemini. E as per so de la .B., cor lo ver as ranovellament del ayn per quallor, qui an lo mes da Marts dispon sacor antigua a esser ranovade, e la sacor nova ranovella antigua callor; e lla .C. de Taurus atratal, e la .A. de Gemini. E per aysó an Marts comensan los abras a brotar, e los aucels a mudar les plomas, e les bestias los pals; e en Abril comensan los fruy[t]s, e granen an Mag.

Ver as de .A. qui astá fi de lla .B. del mes de Marts e de la .C. de Taurus e del mes de [A]bril. E per aysó lo milor temps e·l pus bel da ver está an lo mes da Mag, e en aquel tenps s'alegran e quanten mes los aucels e·ls homens, que an altra temps del ayn.

Sagons que ver as departit per .B.C.D.A. fan los astronomians judicis de aquels homens qui nexen an ver, quar un judici cové esser dat per .B., altra per .C., altra per .A.; quar los homens qui nexen an ver sotz .B.

son fortunatz segons lo comensament de ver, e los homens qui nexen an .C. son furtunats sagons lo mig de ver, e qui nexen an .A. son furtunats sagons la fi e compliment de ver.

E car .A. es major an ver per bontat e virtut de la sanch, qui as millor complacció que altra complacció, per aysó dian que los homens, qui son nats an Mag, son mils costellats que los homes qui son natz en .B.C. E per aysó naturalment los homens de .A. requeran aver sayoria e onrament sobra los homens de .B.C.

Sagons que les planetes se conjuyen e ss'atroban an ver son condicionatz Martz, Abril e Mag, car una condició an per Saturnus, altra per Jupiter, e anaxí de les altras planetes. Quar si an lo mes de Marts es Jupiter, e an Mag as Saturnus, son los homens d'Arias mils costellats e furtunatz que los homes de Gemini, car an Arias nexen an concordanse de novitat per callor e umiditat, e an Gemini nexen an contraria novitat de callor e frador, e sacor e umiditat. Per aysó dian los astronomians que aquells son de bone fortuna qui nexen an concordansa de signes e planetas, e aquels infurtunats qui nexen an lurs contrariatats. E sagons que les concordanses e les contrarietats son majors o manors, son les furtunes o infurtunes majors o manors.

D'estiu:

Estiu es de Canser, Leo, Virgo. E la .B. de Leo consuma la .D. de Canser e la frador de Virguo. E per aysó maduran an astiu les fruytes e moren majorment los homans que an altra temps del ayn. E Juliol as de pus intensa callor que Jun, e Agost [d]e pus intensa sacor que Julliol; e per aysó an Agost son naturalment mes de mallaltias que an Jun ne an Julliol, quar sacor as de malle complacció sagons comparació de callor. En astiu as mallor costillació de Julliol que de Juyn ni d'Egost, per so car .B. preval sobra .C.D. e la costillació de .D.C. es sotzmassa a lle de .B. E per aysó, si doncs les planetes no anpatxen, son naturalment los homes de Julliol sanyors, o per principatz o vaguarias o algun offici de personas comunes, dels homens de Juny e de Agost; e aquals d'Egost de aquals de Juny. Mas las planetes o poden anpetxar, sagons que n'avam donat axempli en lo capitol de ver.

Sagons que avem dit de ver e d'estiu, sa pot antendra de obtumne e de invern, car ver e optumna son opossits e astiu e invern. E per aysó, sagons so que dit avem de los .iiii. temps del ayn, pot hom conexar con lo temps del cel as causa del temps sajús e causa naturalment las furtunes e infurtunes dels homens sagons .A.B.C.D.E.F.G. e sagons la bonessa, granessa e los altras comensaments, dels quals son les substancias desús e dajús, en qui temps as sustantat e mogut successivement de una substancia an altra.

(2) De loch

Car molt as difficil cossa a ssaber que as loc, ne de que as, per que as, e aysó matex de ssa quantitat, callitat, e de son temps, e de ssa manera, e d'assó ab que as, vollam anserquar per aquests deu genres da loc e de sos sacrets e naturas, per so que sapiam conexer los lochs del cel qui causan sajús los lochs de les substancias; los quals lochs son nassasaris a sseber a aquels qui s'antramaten de la ciencia d'estronomia. Loc as aquel acciden[t] ab que una substancia conté e colloca altra substancia e[n] .ia. part altra, axí com l'ampolla qui ab loc conté lo vi, e la bonasa del vi qui ab loc bonifica en si matex la granessa del vi; e anaxí de les altras cossas samblants an aquestes. Loch as anaxí de ssi matex con genra qui as da ssi matex e no d'altra; anperó, en quant as accident, es d'altra, so as de substancia, en quant as son astrument, axí con la callor del foc, qui as astrument ab lo qual foch ascalfa l'aygua e·l fera. Es anquare loch dels accidents de la substancia, los quals sans loch aver no poria, axí con quantitat, temps, moviment, collor, figura, superficies, et enaxí de llos altras accidents pertaynents a lle substancia.

Loc an quant sa assencia e natura no a quantitat ni masuras; mas que as astrument, ab lo qual pot aver cantitat de longuassa, amplessa e pragonessa. E aysó matex de quantitat, qui as astrument a lle susbtancia, ab lo qual pot esser an loc, axí con per la quantiat de la ampolla pot esser lo vi colloquat an le ampolla. Las qualitats de loc son linias possades an sercla, quadrangla e triangla. E son anaxí cercle, triangle e quadrangla figuras da loch, con son temps passat, presen[t] e futur, de temps. E.F.G. passan per los lochs del cel ab temps e ab moviment, e ab .A.B.C.D., e ab bonessa, granessa e los altras, e ab mascullinitat, e fameninitat e los altras. E sagons que passan per los lochs del cel causan los passatges sajús de .i. loc an altra e de un individuu en altra; e sagons que son an aquel loc o lochs, donan furtunes o infurtunes los corsos e·ls lochs desús als corses qui son sajús.

En lo cel es .i. loch Aries, altra Taurus, altre Gemini, e anaxí de los altras signes. E Saturnus as an un loc, e Jupiter an altra, e anaxí de lles altras planetes. E an le cassa de Arias es un loch per Saturnus e altre per Jupiter, e axí de los altras signes e planetes, car an le cassa de Arias está .ia. costillació per Saturnus, e altra per Jupiter, e altra per Marts, e axí de los altras. E .i. loc as an Arias per .E., e altre per .F., e altra per .G. e .i. grau as an .i. temps loc de .E., e altra de .F., e altra de .G. E per aysó los lochs del cel son tants que greu son a comtar e antendra.

Cascú signe e cascune planeta a an lo cos de l'home loc sagons .A.B.C.D. e sagons bonessa, granessa e los altras, e moviment e no moviment, e mascullinitat e fameninitat, e anaxí de los altras; e aysó matex an an los corsses dels altras animals, e an los corsses de les erbas e arbras, matals e de totas cossas ellementades. Lo cervel del home as loch de Canser, de Scorpio e de Pisses, e as de Venus e de la Luna, per so cor as de complació frade e umide. E con l'home as nat an le costellació de Arias e de Marts, Arias e Marts an loch an lo servel, lo qual condicione ab lur .B. e ab lurs altras callitats; e assó matex de .A.C.

ab qui los altras signes e planetas an loc an lo servel. E sagons que la .ia. latra vens l'altra, es lo servel furtunat o infurtunat e condicionat, e axí de los altras membras del cors del home. Axí con lo cor qui as de .A., e los nerves e ossos qui son de .C., e lo fetje e lo fel qui as de .B., la quare e totes las parts qui son davant son da .E., e les detrás son de .G., e aquellas qui astan an lo mig son de .F. E per asó seguís que las parts del cos so[n] de .E.F.G. an .ia. fortuna, en .ia. cas[a] e planeta per .E., altra per .F., altra per .G.

Veer as loc de .A., per so car sa fa per la lugor del foch e per la diafenitat de l'ayer. E ovyr as de loc de .B., per so car les substancias qualdes o saques fan gran so, e les frades e omides fan poc so. Et l'odorar as de .A., per so quar an ver, qui as de .A., se fan mes odors que en altra temps de l'ayn, e an ell an pus intensa hodor que an altra. E lo parlar es loc de .B., axí con ovir, e per aysó los homes collerich[s] an pus intences e pus vives paraules que altras. E lo gustar es loch de .B., en quant baura, car an stiu senten los omes mes de sabor per baura que an invern; e as loch de .D. per manjar, car an ivern an los homens major sabor an manjar que an astiu. E lo tocar as loc de .A., car lo cor sent pus fortment que altra membra. L'imaginar as loc de .C., car los homens qui son malencollichs an malor imagineció que altras. E per aysó, sagons que los sanys son loch de .A.B.C. D., son lochs de les planetes e signes per lur .A.B.C.D.

Las mans dels homans e los peus son lochs dels lochs del cel, quar an qua[n]t les mans son lochs de obrar e los peus de anar, son lochs de les obras dassús e de los moviments desús; e per aysó, sagons que ll'ome as nat, as furtunat o infurtunat per obrar e anar sagons las obras e·ll moviment d'equella costillació en que as nat.

(3) De manera

Los corces selestials an manera en lurs obras naturals desús, e ab aquella manera an manera a influir semblances de lurs natures sajús, e los corsses sajús sagons maneras de lurs natures reeben semblansses de la manera dassús. E per aysó estrenomiá se deu molt asforsar a conexer le manera desús, la qual vollem enserquar: que as aquella manera, de que as, per que as, quante as, qual as, quant as, on as, ab que as. E aquest anserquement ajude molt consirar e remembrar la manere que avem avude en enserquar veritat dels capitols damunt dits ab los comensaments e ab les castions de la Taule General.

Manera as orde de natures o de costumes qui son a .ia. fi, axí con Arias e Marts qui s'an a ascalfar e desaquar, e Taurus e Saturnus e decequar e a refradar; e axí con Aries e Jupiter qui an manera a montiplicar callor, e Arias a destruir le umiditat de Júpiter, e Júpiter la sacor de Arias; e per aysó Aries e Jupiter per .ia. manera s'an a concordanse e per altre, a contrarietat.

La manera dessús es de lles natures de los signes e de les planetas e de lurs comensaments, so as a seber, de lur bondat, granessa e los altras. E aquella manera as feta en lurs conjuncions e ancontras, e .A.B.CD. son lurs astrume[n]ts, ab los quals ajen manera a influir sajús lurs samblances, so as semblances de lur bonessa, granessa e los altras. La manera desús es per so que los corses sajús ajen manera de natural moviment, instint, apetit e los altras, car sans manera dassús no porian aver sajús maneres a engenrar, nodrir, ni a moviment. Axí de les altres obras naturals qui son sajús, axí con lo foc sens astiu no poria aver manera a montiplicar sa quellor a madurar los fruytz, ni las ayguas no porian crexer sen[s] lo creximent de la Luna, ni minvar sans lo minvament d'ella.

Les quantitats e·ls nombras de les maneres dasús causan les quantitats de les maneras sajús, axí con Arias, Taurus, Geminis, qui an manera de causar ver ab .A.B.C., e Quanser, Leo, Virguo, qui an manera de causar astiu ab .D.B.C.; e enaxí de les altras sagons que dit avem. E per aysó, sagons que sajús montiplican maneras de temps, montiplican los homans maneras de custumes an viura, manjar, vastir, abitar e les altras cossas senblants an aquestes.

Los signes e·ls planetas an maneras sagons propias calitats e apropiades, axí con Arias e Saturnus, car Aries ab saquor a manera d'ever concordantse ab Saturnus, e a manera de essar contra Saturnus ab callor, e Saturnus contra ell ab frador; e per aysó sajús lo fera as contra l'aygua ab callor, e l'aygua contra al foc ab frador. E an manera d'aytal contrariatat per la influencia e accitació de la manera dessús, e an lo fer e l'aygua manera de concordanse per la concordansa de Arias e de Saturnus, qui·s concorden an sacor. En samblant manera lo foc e l'aygua an concordanse per miyá, so as a seber, per so car lo foc e l'aer an concordanse, e l'aer e l'agua, e le tera, e al foch. E aysó matex as dels homens, qui an manera d'ever concordansa e contrariatat per les callitats de que son e per la influencia qui pranen dassús.

Manera as an temps, car un temps sa cové a parlar, altra a cayllar, altra a comprar, altra a vendra, e anaxí de los altras. E aquestes maneres naturalment dian los astronomians que son per les maneras de les costillacions desús, car sagons la costillació en que l'oma as nat, a manera de parlar e fer demandes, e a apetit a anar e a estar, e a ma[n]jar unes viandes e no altras, e anexí de les altras cossas samblans a aquestes.

Sagons que manera astá an los lochs dessús, astá dajús. Axí con an ver qui aspan sa callor e ssa umiditat, e odor, e consuma frador e ssacor; e per aysó dian los astronomians que om pot los abras e fassa bayns, madecines e sagnies, per so que de lur cos isque corumpude frador e sacor per abundancia de callor e humiditat. E la manera del astint e apatit natural dessús mou l'apatit e astint dels mejes astronomians a consirar las vacuitatz demunt ditas.

Lo farrer a manera d'estendra lo ferre ab lo foc, qui cunsuma la frador del ferre, e tira la umiditat e callor qui astave an lo fere ab lo foc de la fornal, e lo fere, qui era dur per frador, torne mol ab le callor que pran an le fornal. E per aysó lo ferer ab lo foc e ab lo martel a manera d'astendra lo ferre e de fer lo clau. E car no pot tenir lo fere ab la ma, ne·l pot astendre ab lo puyn sans martel, la manera del astint natural desús li fa consirar tanalles e martel primerament; e l'apatit dessús li fa consirar e aver istint con de peras faés lo ferra, per so que lla fi desús influex se senblance an les fins dejús. E per aysó dian los astranomians que los astruments desús son causa de les invencio[n]s dels astruments qui son sajús, ab que los macanichs an lurs operacions.

(4) De estrumentalitat

Estrument es ab que l'agent a acció e lo pacient passió, axí con lo martel ab que lo farer a acció sobra·l ferre, e lo foc de la fornal ab que lo farrer dispon lo fere a essar mol. E aysó matex de antendra, qui [a]s astrument ab que hom anten, e de gustar, ab que hom sent sabor, e anaxí de les altras cossas samblants an aquestes. E per aysó dian los astronomians que los astruments desús son los actus e les obras de los signes e de les planetas, e que .A.B.C.D. son lurs astruments, ab que obran sajús.

Callor as astrument del foc a escalfar e astrument de calor, axí con la ma del ferrer, qui as astrument d'obrar, e lo martel, qui fer lo clau, qui as astrument de la ma e del clau. E per aysó dian los astronomians que los astruments dasús son dobles e causan-los doblas astrumentalitats sajús sagons instint e apetit natural.

Los astruments dessús son per so que sajús aje struments naturals, e que per los naturals sian atrobats struments artificials nessesaris a viura, axí con l'ome qui a per so uls que pusca veer, e dens per so que pusca manjar, e axí de los altras astruments naturals; axí con l'abra qui a per so les fulles que pusca conservar las flors e los fruyts, e l'aucel qui a alles per so que pusca vollar, e lo farer qui a martel per so que pusca astendre lo fera, e axí de totz los altras astrumentz qui son nassesaris a home e netura, e totz son per la fi d'ome. E los astrumentz dassús son per so que los astrumentz sajús sian aplicats e induits per els a vida d'ome, e dels altres animals, e de les plantes, e de tot[e]s sas natures. Los astrumentz dessús son molts e as lur quentitat ayten gran con as ne[ce]ssaria a causar la montiplicació de nombra e que[n]titat reyal a les substancias sajús, axí con lo Sol, qui as ayten gran astrument con as nessasari al cel e dia, e Arias, Taurus e Gemini a fer ver, e axí de les altras cossas semblants an aquestas.

Los astruments dessús ab lurs propias callitats causen propias callitats sajús, axí con Aries, qui ab sa bontat causa al foch bontat, e ab sa granesa cause en el granessa, e ab natura de callor causa al foc montiplicació de callor, e ab sacor natura de montiplicade sacor, e per lo foc causa los allementatz del foc, e qui an sa complació e son natz e[n] la sua costillació, et enaxí de les altras.

Temps as astrument als corses dassús, ab lo qual causan tenps sajús, axí con Leo e Marts qui causan lo temps d'astiu, et enaxí dels altras. E los lochs qui son dessús, e assó de les maneres desús, son astruments als lochs e maneras sajús, axí con lochs de costillacions, qui son astruments als judicis dels astronomians, e les maneras dessús, qui son astruments a conexer los judicis dels officis sajús.

Dit avem dels .ix. genres de questions a enserquar los sacretz e natures d'estronomia. Are volem per els ansercar l'anima del cel.

2.5. DE L'ANIMA DEL CEL

(I) Es damanat si lo cel ha anima o no E volem provar per los .ix. genres de questions que a anima, car an demanar que as lo cel e de que as, a[s] significat si lo cel a anima o no; e assó matex per damanar lo ce[l] que as, e anaxí de los altras, as significat quals son los convenients e inconvenients si les cossas que om damane son o no son.

Lo cel as aquel cors qui a pus astense granessa que altra cors, e as de bonessa, granessa e los altras comensements, sagons que provat avem. E lo cel as per so que sajús puscan esser per el las fins naturals, qui sens lo cel no porian esser. E lo cel as de major quentitat de corporal natura de bonessa e los altras que nagú altra cors; e aysó matex de son moviment e de les suas altras callitats. E lo seu moviment as comensament de temps. E an el son collocats totz los altres corsses. E lla sua manera as causa de les maneras corporals qui son sajús; e ayssó matex dels seus astruments. E totes aquestas cossas son veras, sagons que provat avem.

Consirades las altessas e natura del cel e de ses partz, as significat que lo cel a anima, car anexí con lo Sol ab se rasplandor natural caussa dia, cové que lo cel ab se anima cause sajús anima vegetativa e ssencetive. Car axí con lo Sol no poria causar dia ssense claredat, axí lo cel no poria causar sajús anima, si ell no avia anima, con sia so que anima sia forma e perfacció de cors, e causa no pusca essar perfacció d'efectu sens perfacció de ci matex. Adonchs lo cel a anima, ab la qual as perfacció e causse de anima vegetativa en los abras, e de vegatativa e sansativa an los animals.

L'arbra as cors, e son cors as de forme e de materia, e la vagetative, qui as sa anima, enforma e complax la forme del cors, e ab le forme del cors complax la materia del cors. E per assó an l'arbra as la vagetativa fi e compliment del arbra e tot[e]s las partz del arbra an apatit a vegetar. En samblant manera as del cel, car lo cel as cors compost de forme e de materia, car sans forme e materia no poria esser cors ni aver moviment. E si lo cel no avia altra forme qui fos perfecció de lla forme del cors, saria l'arbra de pus nobla condició que·l cel, qui naturalment as sa cause, la qual cossa as inpocibol. A, donchs, lo cel anima.

La forme del arbra, qui ab la materia fa l'arbra, no a altra apetit mas a fer substancia ab la materia, ni lla materia atratal. On con l'arbre as sach e no a an el vagetativa, no a la sua forme altre apetit mas que ssia aquel cors. Mas con an l'abra as la vagetativa, a donchs l'abra per la vagetativa apatit a lle fi per que as, e a montiplicar sa natura e ssa semblanse. En sanblant manera si lo cel no avia anima, la forme e lla sua materia no aurian altra apatit mas a rastituir lo cors a lle sua bonessa, granessa; e les altras partz de que·s sarian imperfetes e buides de fi e ossiosses, e no aurian nagune natura e apatit a obrar ne a complir. E lo cel no hauria per si matex natural moviment, e saria anexí astrument a les fins sajús sans nagun apetit; con lo martel al clau, qui per si no a moviment ne apetit a ferir lo clau. Cové, donchs, que lo cel aje anima qui informe la forme del ceu cors a lle fi de ces partz e de les substancias sajús.

Enfra essencia e natura a diferencia, car assencia a asgardement a restituir esser, axí con humanitat qui rastituax esser umá, e laonitat esser de layó, e fogeitat esser de foc. E natura a asgardement a neturar, axí con natura d'ome qui done apetit d'ominificar, e natura de lleó de leonajar, e natura de foc de ascalfar.

E lo foch no a anima, e si lo cel, qui mou lo foc a netura[r] a escalfar, no avia anima, no hauria natura ab que mogés lo foch a neturar, car le materia e lla forme del cel no an altra asguardement simplement mas a costituir esser sallestial. Mas, car lo cel a anima, mou lo foch a netural ascalfar e alementar, lo qual foch sens anima del cel no auria natura a neturar la pera ne l'aur, e enaxí dels altras, car lo ceu apetit tot astaria anclós dedins son esser e en essencia a esser si matex ten sollament.

Provat avem que lo cel a anima. Are vollem ansercar que as e qual as la sua anima, e primerament vollem provar que lo cel no a anima vegetativa ne sensetiva ni racionetiva.

(2). Que lo cel no a anima vegetetiva, sincitiva ni imagenativa

Anima vegetativa conjunte a netura de vagetar so qui ve per umit nutrimental ab la aspecia de aquel cos ab qui as conjunte. Axí con an l'arbra qui an le vagetativa convertex la tera e l'aygua en fulles, flors e fruyts. E assó matex del caval qui convertex an se aspecia la erba que mange, e an sanch e en carn de son cors. E aysó matex [no] fa lo cel, car les suas partz no reban an ellas craximent, ne an en ellas generació ne corupció. No as donch lo cel animat de anima vagetativa.

En los corsses sansats sensativa done apetit de ssentir, manjar, baure, vear, dormir e d'engenrar una substancia sansade altra substancia de ssa aspecia. Aysó no as an lo cel, car lo cel no a apatit a menjar, baure, qui son obras per sostanir lo cors que no·s corompa; ni lo cel no a huyls, oralles, e axí de les altras parts e membras qui·s pertayen a sentir. E car anima sancetive no pot esser an cors sens aytals operacions, per aysó as manifestat que no as an lo cel.

Anima racional a netura de membrar, antendra e amar, e a tot[e]s ses operacions ab libertat e allecció, e fa al cors, ab qui as conjunte, santir e vagetar, e fa-llo moura e astar con se vol, e mou-la an .i. tenps a llavant, e altra a ponent, e altre a migjorn, e altre a tremuntane. E aysó no fa lo cel, car lo cel tota ora continuament a un moviment e no a natura de moure-se a orient, ni fa la sua anima lo seu cors en si matex, ne girar ne santir. No a, donch, lo cel anima racional, car si o avia, faria ab ell en son cors so que anima racional fa sajús ab lo cors e en lo cors ab qui as conjunte.

(3). Que moviment sia anima del cel

L'anima del cel cové que sia aquella essencia qui as mes general alle fi per que ell naturalment as; axí con an l'abra, an que la vegetativa as se anima, per so car ella fa mes alle fi del arbra, so as a fer fruyt, que negune altra part de l'arbra; e aysó matex de la sensativa, qui as anima de les bestias, per so car la major utellitat que an les bestias as per santir. On con lo cel fassa mes de utillitat sajús ab son moviment, que ab negune altra assencia de ses partz, per aysó cové que essencia motiva sia la sua anima, la qual motive assencia lo mou e·ll anforme e·ll complax a lla fi per que as. E ell sa mou anexí a sa fi per si matex ab sa forme motive, con fa l'arbra ab sa vagetativa a vegetar, e la bestia ab sa sencetiva a sentir.

Lo cel mou si matex de lavant a ponent ab sa forme motiva naturalment, e mou lo Sol e les altras planates de ponent a orient. So lo cel fer no poria si lla sua anima no era forme motiva; mas car as forme motiva, per aysó la sua forme atrau enaxí a sse motivitat lo moviment d'els, con fa la vegetativa en l'arbra, l'aygua e lla tera, en quant las convertex an se assencia e aspecia.

Lo cel as sobject de son moviment sans nunc, moment e temps, car no a an si oras, dias ne ayns, car tot lo seu moviment es anaxí sens succeció de temps, con as lo seu sarcla sens comensament, miyá e fi; e per aysó causa sajús moments e temps successius. Aysó no poria fer lo cel, si moviment no era la sua anima, que no fos forme motiva e causa de moviment successiu montiplicant temps e ssas parts, les quals son moment, dias, oras e ayns.

Cel no a an si matex loch al qual sa moven ni sian mogudes algunes sas parts, car si o avia, saria en el instant, qui tranqueria e discontinuaria la natura de son sercla, axí con si a .i. cercla da intensse blancor [es] possat .i. punt de negra collor, lo qual punt de negra colló disconjuyiria la collor blanque del sercla. E car lo sel no a an si matex loch al qual sa move, mas qua·s mou intensament e continua sarcullarment, cové que so que lli done aytal natura de moviment sia forme motiva, qui aja sa fi an son natural moviment. Car anexí con lo foc a son apetit a moura-se ansús, e la tera a enjús apetent lo centra, axí lo cel a apatit a sircullar moviment, e lo seu rapós as moura si matex sens ubi e ssentra; e per aysó cové que la sua anima sia forme motive qui·s move per si matexa en ci matexa circullarment sens sucsació, istant e moviment de .i. loc an altra dins son sobjet, qui as lo cors del cel, lo qual mou sircullarment.

Negun cors qui aje dret moviment a rapós an moura si matex ni an esser mogut. Axí con si a París era .i. forat an le tera tro a le superficies dels antipodes, qui an aquel forat gitave .ia. pera, la pera davallaria tro al mig loc del centra e no·s mouria de aquel, car, si o faya, convertir-s'ia la sua ponderossitat an lavitat.

Mas lo cel no a altra rapós mas moura sircularment, et per aysó que lo ceu sentra as son sircullar moviment, lo qual a per so car la sua anima es an si matexa motive, qui·s mou formalment an son sobjet e circullarment.

Provat avem que lo cel as animat de anima motiva circullar. E la intenció per que avem provat lo cel essar animat, es per so que los astronomians, aude conexensa que lo cel as animat d'anima motiva, coneguen en los judicis las causas qui son sajús causades per la anima motiva del cel, qui lor done astint e apatit de circullar moviment, axí con per generació e corupció, e per montiplicació de succeciu moviment de istants, oras, dias e ayns.

Dit avem de la primera part de as[t] tractat. Ara vollam dir de la sagone part.

II
De la segona part [Sobre la figura]

Aquesta part as departide an duas parts: la primera as de la figura, la sagone as de los sobjetz dels judicis.

1. [DE LA FIGURA]

La primera conté an si .viii. serclas; e[n] llo sobirá son ascritz los dotze signes, e en los .vii. qui son movablas son an cascú ascritas las .vii. planetas, sagon[s] que an le figura apar. E an le casse de Arias as posade .B. a significanse que el as de la complacció de foc; et en ella son possades .E.F.G. a significanse que en ella a natura de care en pujant per .E., e natura de estant per .F., e natura de davalar per .G., sagons que dit avem. E an le cassa de Taurus es possade .C.E.F.G.; e anaxí per orde de les altras cassas del cel e de les planetas, sagons que lurs callitats son significades per latras.

La antenció per que as possade asta figura an asta Art, as per so que cia astrument a fer los judicis, axí con posade la casse de Saturnus en la casa de Arias pot l'astrenomiá conexer que significan aquellas .iies. cassas per .B.C.; e possat Jupiter dejús Saturnus, qui está dejús Arias, es significat altra judici per .B.C.A.; et assó matex dels altras cerclas tro al manor, e lla significació del judissi pot esser conegude sagons que avem donade doctrine a lle sagone part de la primera part, a lla robrique de ve[n]ssiment.

Possade .C. de Saturnus dejús .B. de Arias as significat que .C. vens .B. sagons que avem provat en la sagone part de la primera, a lle cassa de .B.C. E possade .A. de Jupiter dejús .C. de Saturnus, qui astá dejús .B. de Arias, as significat que la callor de .B. e d'.A. vens la frador da .C., et la sacor de .B. e de .C. vensa[r] an le umiditat d'.A.; e per aysó qui nex an le costillació de .B.C.A., es fortunat home, qui nex en ella per callor e sacor, et mes per sacor que callor, con sia so que .C. vensa .B., e as infurtunat per umiditat, qui as vansude per .iies. sacors. E d'aysó donam pus general doctrine an le tersa part, et so que·n daym an asta part, daym per so que significam l'offici que lla figura a an asta sciencia.

2. DE LA SEGONA PART DE LA FIGURA

Aquesta part as departide en duas parts: .ia. as de furtune, altra as de infurtune.

Los sobjets de anduas las parts son molts e son subjets communs a les duas parts, sagons las costillacions an que son. Axí con comprar e vendra, qui son sobjets a fortune e a infurtuna, quar si lo marqueder ven algune mercaderia per .c. liuras an dilluns, et la marquederia val .cl. liures en dimarts, lo marqueder que ven as infurtunat, e aquel qui compra a fortuna. E per aysó dian los astronomians que lo marqueder qui ven as mogut a vendra per la malle costillació, en que as dilluns, e lo marcader qui compra as mogut a comprar, per so car an dilluns e an lo dimarts as la sua bona costillació e furtune.

Sagons que avem donat axempli de marquederia sa pot antendra de les altras cossas qui pertayan a judici d'astronomia, axí con de ssanitat, mallaltia, vide, mort, gog e ira, riquassa, pobrasse, abundancia, fratura, rapós, trabal, comensar viatge, pandra muller, demanar do, vens, pluya, gel, ladrunissi, gera, pau, gaynar, perdra, vensra, esser vensut, anar an une tera e no an altra, demanar une cossa e no altra, et a un home e no a altra, et an .i. temps e no an altra, bayar, o sagnar, o pandra madesine, aver un offisi e no altra, o .i. offici mes que altra, acabar, no aquabar, consel, saguratat, perill, donar, tolra, parlar, calar, anar, astar, apandra, mostrar, et anaxí de totes les altres cossas pertanyents a cas de furtune o infurtuna.

Los naturals e los astronomians an diverssas consideracions, car los natura[l]s dian que naturalment oma qui a sat, deu imaginar font o taverne, per so que busca baura; et los astronomians dian que, sagons que l'ome·s costellat a[n] .ia. ragió o an altra, en aquel punt o instant que a sat et ymagine baura, deu ymaginar font o taverne qui sia anvés aquella ragió, en qui astá fortune per se costillació, si as be furtunat en aquel instant en que ymagine et dessige beura; et si en aquel punt no as be afurtunat per sa costillació, infurtune li fará ymaginar font on a malla aygua o poque, o taverne on a mal vi, o lli fará sarquar aygua o vin en los lochs on no·n porá gens atrobar.

Los naturals dian que l'oma qui angenra, fa fil si as dispost a fer fil per sa natura, qui sia pus forts que aquella de lla fambra, e aquel fil a mes samblances del pare que de la mare; e dian que lla fambra as mils disposta a fer fil que filla. E los astronomians dian que, sagons costillació de l'home e de la fambra, e da fortune o infortune, fa l'oma fill o filla, et mes samblant a si matex que a lle mare, et enaxí de les altras cossas samblants an aquestas.

Los homens qui no fan los judicis sagons cos natural, ni sagons astronomia, mas sagons discreció de libertat de la anima, qui as forme del cors, dian que fortune o infortuna, et asó matex de cors natural, no pertay a ellecció de fer .ia. cossa e no altra, et anar anvés una part e no anvés altra; axí con lo rei qui de sa franque volentat ponaxs los homans o·ls perdona, e de ssa franque volentat done a un ome e no a altra, et franquement elleg anar per .i. loch e no per altra, et beu de .i. vi e no de altra, et anaxí de les altras cossas samblants an aquestas. Mas los astronomians dian que lo rei tot so que fa, an colque manera o fasse, tot o ffa de nassecitat e sagons la costillació e·l punt an que as costillat, fortunat o infurtunat; e per aysó dian que, tot quant fa, tot o ffa de nasecitat. Et aysó dian car lo rey cové essar fortunat o infurtunat, per so que los corsses desús puscan aver virtut e influencia sajús, axí con causa an son afectu. E nos raspondram a aquestas raons en la quarta part e an le quinta de asta sciencia.

Dit avem de lla sagone part, qui as tassorique de la primera. Are direm de la tersa part, qui as pratica de la derera part de asta part.

III
De la tersa part [De les conjuncions de les planetes e dels signes e de llurs propietats]

Aquesta part as departide an .iies. parts: (I) Primera as de les conjuncions de les planatas e dels signes, e as practica de les altras parts d'est tractat. Et aquesta part departim an .iiii. parts: la .ia. part as dels judissis que daram per Arias ab las planetas; sagone as dels judicis que daram ab les planates de Taurus; tersa as de Gemini; quarte de Canser. Sagons los judicis que deram de les planetes en la cassa de Arias, Taurus, Gemini e Canser, pot hom aver conexensa de los judissis qui·s pertayan an les altras cassas, con sia so que an les .iiii. cassas daram judicis per .A.B.C.D.

(2) Sagone part as del asguardament que s'an los signes e planetas an biax.

I. DE LA PRIMERA PART
[DE LES CONJUNCIONS DE LES PLANETES E DELS SIGNES]

En quascune de les .iiii. cassas montiplicaram robriques a significar que .i. mateix signe as masclat diversament ab planeta o planetas, axí con Arias, qui ab Saturnus fará una rubrique, altra rubriqua fará ab Saturnus e Jupiter, et enaxí dels altras. Sots cascune cassa covenrá ensarquar e guardar los significatz de llas condicions dels signes e de les planetas, so as a saber .A.B.C.D., e bonessa, malea, mobillitat e inmobillitat, mascullinitat, famaninitat, diurnitat e nocturnitat, dias e matals; e asguardar qual condició vens l'altra per major bonesa, granea, poder, virtut o mallea de mascullinitat, femaninitat, e anaxí de les altras.

E sagons que lo signe a major concordanse ab sa planeta o major contrarietatem secundum suas conditiones, oportebit fieri iudicium constellationis in subiecto illius, qui quaestionem facit, secundum fortunam scilicet aut infortunium; et in hoc consistit maior utilitas huius scientiae, cum ita sit, quod ista tertia pars sit suum subiectum.

I.I.[De conivnctionibvs planetarum cvm Ariete]

(I)De Ariete et Saturno

Quando Saturnus est in domo Arietis, .C. uincit .B. secundum quod probauimus in secunda parte, quae est de uictione; et ideo est constellatio mala ratione naturae plumbi ponderosi. Tamen fortuna plumbi est bona, hoc est dictu, quod bonum est uti rebus grauibus et maxime in die sabbati. Et mobilitas et masculinitas Arietis sunt infortunatae per malitiam Saturni et Martis; et quoniam .C. uincit .B., est melior fortuna per plumbum quam per ferrum; et in die sabbati quam in die Martis. Et secundum has conditiones debet fieri iudicium Arietis et Saturni.

(2) De Ariete, Saturno et Ioue

Cum in domo Arietis sunt Saturnus et Iuppiter, .C. uincit .B. per siccitatem et .B. A. uincunt frigiditatem de .C. Et ideo fortuna maior est per duos calores, qui uincunt unam frigiditatem, quam fortuna siccitatis per Saturnum, quae uincit siccitatem de B; et siccitas de .B. et de .C. uincunt humiditatem de .A.; et ideo in illa constellatione fortuna maior est per calorem et siccitatem quam per humiditatem et frigiditatem. Et ideo fortuna magis stat per .B. quam per .A. uel per .C.; et per .C. quam per .A.; et Mars iuuat fortunam de .B.

contra fortunam humiditatis et frigiditatis. Et secundum quod .B. uincit .C.A., sunt aliae conditiones Saturni et Iouis deuictae; et masculinitas, diuturnitas et mobilitas Arietis sunt pingues, uidelicet abundantes et plenae.

(3)De Ariete, Saturno et Marte

Cum in domo Arietis coniuncti sunt Saturnus, Iuppiter et Mars, .C. uincit .B. per siccitatem et .B. uincit .A.

per calorem; et .A. nihil uincit per humiditatem. Et ideo Iuppiter infortunatus est et Saturnus et Mars habent fortunam; et Aries maiorem habet fortunam per calorem quam per siccitatem, quia calor est propia qualitas per Arietem, Iouem et Martem; et inter Saturnum et Martem non est nisi una propria qualitas siccitatis. Et ideo est constellatio per .B. , quae in illa domo est rex.

(4) De Ariete, Saturno, Ioue, Marte et Sole

Cum in domo Arietis coniunguntur et sibi inuicem obuiant Saturnus, Iuppiter, Mars et Sol, tunc in illa domo sunt quattuor calores, qui sunt per Arietem, Iovem, Martem, Solem. Et in illa domo sunt quattuor siccitates, una per Arietem, alia per Saturnum, alia per Martem et alia per Solem. Et ideo .B. est rex et habet fortunam et .A. infortunium per humiditatem et .C. per frigiditatem; et .C. astá pus infurtunade per .iiii.

callors contra la sua frador que .A. per .iiii. sacors contra la sua umiditat; et la raó per que .iiii. callors vensan la fortune de .iiii. sacors, es per so cor han .B. está callor propia callitat e sacor, apropiade.

(5) De Aries, Saturnus, Jupiter, Mars, Sol et Venus

Con an le casse de Arias s'ancontran Saturnus, Jupiter e Marts, Sol, Venus, adonchs a an aquella cassa .iiii. callors per .B.A, e .iii. sacors per .B. et .ia. per .C. et . ia. umiditat per .A. et altra per .D., e . ia. frador per .D. e altra per .C. E la .B. vens la .D., e la .C. vens la .A. E car callor as propia callitat en .B. e sacor apropiade, esta done la .B. en aquella cassa, e aprés la .B. as done la .C., e .D. as mes infurtunade que la .A., per so car .B. astá rey de aquella case.

(6) De Aries, Saturnus, Jupiter, Mars, Sol, Venus et Mercuri

Con a le case de Arias s'ancontran Saturnus e Jupiter, Marts, Sol, Venus et Mercuri, adonchs a an aquella casse, sotzpossat que Mercuri no age nagune complació, .iiii. calors, .iii. per .B. e una per .A.; e son an ella .iiii. sacors, .iii. per .B. e .ia. per .C.; e .iies. umiditats, .ia. per .A., altra per .D.; e .iies. fradors, e .ia. per .C., altra per .D. E car Mercuri es planeta convertible, la .B. astá rey, e aprés la .B. la .C.; e la infurtune está mes per .D. que per .A.

(7) De Aries, Saturnus, Jupiter, Mars, Sol, Venus, Mercuri et Luna

Con an le casse de Arias s'encontran Saturnus e les altras planetas, adonchs [a] an aquella cassa .iiii.

callors, et cotra sacors, e .iii. fradors, e cotra umiditatz. E la .B. as rey, e la .C. aprés. Enperó la infurtune de .D. e de .A. no as tan gran con era sans la Lune, con totes les altras planatas astaven an le casse de Arias. E .D. as pus infurtunat que .A., per so car .B. a mes de furtune que .C., per so car en .iii. .B. a propia callor, e en les .iiii. sacors no a mas una propia sacor.

(8) De Aries et Jupiter

Con an la case de Arias entra Jupiter, .B. vens .A. sagons que provat avem en la robrique de venciment. E car .B. vens .A., as la furtune de .B. e la infurtune de .A., en quant as vansude. E la costillació as mes malla que bone, per raó de Marts, qui as planate de Arias, e per raó de Arias, qui vens Jupiter.

(9) De Aries, Jupiter et Mars

Con Jupiter e Marts s'ancontran en la casse de Arias, an aquella casse as vansude .A. per .B.; et per aysó astá rey .B. e la infurtune as de .A., qui as contra .B. per sacor. E per aysó an aquella costillació a pasció .A. per .iies. cecors, .ia. de Arias, altra de Marts.

(10) De Aries, Jupiter, Mars et Sol

Con an le cassa de Arias s'encontran Jupiter, e Marts e lo Sol, adonchs as infurtunat tot so qui as de lla natura de Jupiter, quar Jupiter as vansut per .iii. .B., e as infurtunat molt fortment per umiditat. Et car Jupiter es de si matex bo, as aquala costillació molt malle; la qual fore bone, si Jupiter vensés e no fos vansut.

(11) De Aries, Jupiter, Mars, Sol et Venus

Con Jupiter, Marts, Sol, Venus se conjuy[e]n an le casse de Arias, Jupiter as infurtunat per .iii. sacors e as fortunat per .iiii. callors, e, car la sua umiditat es sa propia callitat, astá mes infurtunat per sacor que furtunat per callor. Et Venus astá infurtunat per .iiii. callors e fortunat per .iies. umiditats, les quals son infurtunades per la sacor de Arias, Marts e lo Sol. E lla costillació as mes malle que bone. E Venus as mes infurtunat que Jupiter, per so car Jupiter as calt e no li son propias sacors contrarias, et a Venus son contrarias .iii. propias callors.

(12) De Aries, Jupiter, Mars, Sol, Venus et Mercuri

Con an le casse de Arias s'ancontran Jupiter e Marts, Sol, Venus e Mercuri, adoncs astá la fortune o infortune en aquella costillació segons que astá an le costillació que damunt avem dita, qui as vayna de aquesta. Et aysó as, per so cor Mercuri es convertible; e per aysó dian los alquimistes que alquimia a fortune an aquella costillació per .B. e infurtune per .D.A.

(13) De Aries, Jupiter, Mars, Sol, Venus, Mercuri et Luna

Con an le case de Arias s'ancontran Jupiter, Marts, Sol, Venus, Mercuri e la Lune, adonchs as la furtune de .B. e la infurtune de .D., car mes an de bonesa, granessa, poder e virtut .iii. callors de .B., que .iies.

fradors de .D. e .D. as mes infurtunat que .A., per so car sos contraris son propias callitatz, e de .A., apropiades.

(14) De Aries et Mars

Con an le casse de Arias entra Martz, adons as aquella costillació malle per Martz, qui as mal. E as pus malle per callor que per sacor, con sia assó que .B. sia pus forts per callor que per sacor, car la callor as sa propia callitat e la sacor as en .B. callitat apropiade. E per aysó las propiatats de Arias an infortune per Marts.

(15) De Aries, Mars, Sol

Con an le casse de Arias s'ancontran Marts e al Sol, adonchs as hom an aquella costillació infurtunat, car lo Sol as bo ab los bons e mal ab los mals; e car Marts as mal, convertexen-se la[s] quallitats del Sol, qui son bonas, an mal, per raó de Marts. E la infurtune astá major per callor que per sacor, per so car .B. as pus forts per callor que per sacor.

(16) De Aries, Mars, Sol et Venus

Con an le cassa de Arias s'ancontran Marts, Sol e Venus, adoncs Venus done bone furtune, e lo Sol per sa bontat li ajude, e Marts per sa mallea li constrasta. E lo Sol ajude a Marts mes que a Venus, per so car Arias as contra Venus per callitat, e lla .B. as tras vaguades an aquella costillació; et per aysó .D. a lle infurtune et la .B. está rey mal. Et per aysó dian los astronomians que los homens, qui son nats en aquella costillació, son persones comunes, so as reys, comtes, ballas e veguers, jutges, qui son mals en lurs officis.

(17) De Aries, Mars, Sol, Venus, Mercurius

Con los homans nexan an le casse de Arias, on astan Marts, Sol, Venus e Mercuri, adoncs as la infurtune anexí sobra els, con as en aquals homans qui nexen en le costillació demunt dita, qui as vaine an aquesta; et aysó as per so car Mercuri es convertible.

(18) De Aries, Mars, Sol, Venus, Mercuri et Luna

Con an le case de Arias entran Marts, Sol, Venus, Mercuri e la Lune, adoncs astá la fortune per .B., e mes per callor que per sacor, et está la infurtune per .D., et mes per frador que per sacor, con sia so que .B. sia contra .D. per callor propia e per sacor, apropiade; et per Marts as aquella constillació malle.

(19) De Aries, Sol

Con Sol astá an le case de Arias sens altra planeta, adoncs as .B. rey, e la costillació as bone, per so car lo Sol se convertex an be pus que no a vaynanse ab Marts. E aquels homans, qui nexen an aquella costillació, son bons e per natura dauen esser comunes persones, so as a seber reys et uficials de rey.

(20) De Aries, Sol et Venus

Con an le case de Arias antran o stan lo Sol e Venus, adoncs lo Sol e Venus son contraris per .B.D., e car Arias ajude a lo Sol per .B., qui as sa quallitat, per aysó lo Sol as saior e a la furtune; et car Venus as bo e lo Sol sa convertex an be, la pació de Venus, que a sots lo Sol, astá fortune pasive. Et per aysó son an aquella costillació .iies. furtunes bonas, la .ia. per acció e l'altra per pació; e per aysó as furtunat servidor an sayor e sanyor an sotsmás. E en aquella costillació es fortune de pau e matremoni.

(21) De Aries, Sol, Venus et Mercuri

Con a lle casse de Arias s'ancontran lo Sol, Venus e Mercuri, adonchs sa seguex bone furtune per forme e materia, sagons que an le robrique demunt, vayne de aquesta, dit avem. Et aquesta costillació as bone als alquemistes e a los metjes, e as cause de pasiencia e de umillitat sagons astronomia, per so car Mercuri as convertible en be per la bone acció del Sol et la bona passió de Venus.

(22) De Aries, Sol, Venus, Mercuri e la Luna

Con lo Sol, Venus, Mercuri e lla Lune estan en le casse de Arias, adonchs [es] contrariatat molt gran per .iies. .B. contra .iies. .D., e Mercuri as sobject d'equella contrariatat. Et si as ver que Mercuri per si no aje .A. ne altra callitat, en el no·s porá convertir furtune ne infurtune, et natura aurá vacuitat, la qual cossa as inposibol; e per aysó cové que Mercuri aja algune callitat d'ellament, per so que an aquella costillació sia la fortune de .B. o de .D.

(23) De Aries et Venus

Con Venus antra an le casse de Arias, adonchs Arias es contra Venus per .B., et Venus contra Arias per .D. Et car Marts ajude a Arias, .B. vens .D., e as la furtune de Arias et la infurtune de .D.

(24) De Aries, Venus et Mercuri

Con Venus e Mercuri antren an le casse de Arias, Mercuri astá sobjet a contrariatat de .B.D., e de Marts qui as mal, e de Venus qui as bone planata; e per aysó .B. raquer per Marts infurtune, et .D. per Venus fortune. E si Mercuri no a nagune propiatat d'ellament no pot ajudar per .A.B.C.D., et está sobject confús an qui no·s pot negun hom fortunar ne infurtunar, la qual cosse as inpossible sagons astronomia; et per aysó cové que Mercuri aja algune natura allemental.

(25) De Aries, Venus, Mercuri, Luna

Con an le case de Arias entran Venus, Mercurius e lla Lune, adonchs as vensude .B. de Arias per .iies. .D.

et Mercuri conté la fortune per .D. e la infortune per .B.; et aqualla costillació as de bone fortune per .D. e de male infurtune per .B., per so car Marts as amic d'Arias.

(26) De Aries, Mercuri

Con Mercuri entra astar an le casse de Arias, adoncs astá la fortune de .B., e as malle fortune per Marts, qui as amic de Arias et as mal. Et si Mercurius no contenia de .A. ne de .B.C.D, no poria esser sobject a mala infortune, et l'argent viu ne als dimecres no porian esser seus.

(27) De Aries, Mercuri e la Luna

Con Mercuri e lla Lune antran an le case de Arias, adonchs astá an aquella costillació contrariatat de .B.D., e Mercuri sta sobjet a aquella contrariatat, e lla Lune as convertide en malle costillació per Marts. E vens .B. la .D. en fortune malle et a la passió .D., per so car la Lune as malle ab los mals e car Mercurius as convertible.

(28) De Aries e la Luna

Con la Lune antra an le casse de Arias, adonchs astá contrariatat de .B.D., et as la Lune vensude de bone fortune, per so car Martz, qui done malle fortune, ajude a lle .B. de Arias. Et per aysó las fambras qui nexen en aytal costillació, no deuen per nature esser be afurtunades en castatat.

Dit avem de les natures que Arias a ab cas[c]une planeta e ab totas ansems. Et per so que n'avem dit as donade doctrine, per la qual astronomiá pot fer judisis de furtune o infurtune d'equels qui nexan an le costillació de Arias.

I.2 [DE TAURUS]

(1) De Taurus et Saturnus

Taurus as de complacció de .C. et Saturnus da .C., e per aysó concorden an le complacció d'ela a donar fortune o infortune; enperó son contraris, per so car Taurus as bo per la sua planeta, qui as de Venus e as bone, e Saturnus as malle planeta. Et per aysó la costillació de Taurus et de Saturnus es atrempade e ramisse, enperó Taurus astá rey, majorment per so car Saturnus no a tan gran poder en le sua casse con Venus.

(2) De Taurus, Saturnus et Jupiter

Con an le casse de Taurus s'ancontran Saturnus e Jupiter, adonchs as la costillació sagons .A.C. de Taurus e de Saturnus, et as de bona fortune sagons Taurus e Jupiter, car Taurus a Venus qui as bone planeta, et la infurtuna astá per Saturnus qui as mal.

(3) De Taurus, Jupiter, Saturnus, Mars

Con an le casse de Taurus s'ancontran Saturnus, Jupiter e Marts, adonchs as la fortune de .C., qui as an aquella costillació rey, per so car .C. vens .B., et la infurtune as de .A.; e amperó de .B. no tant con de .A., car callor no a tant poder en aquella costillació per .B. contra la frador de .C., con a sacor contra la umiditat de .A. Et per aysó en aquella costellació an gran poder an mal famani[ni]tat, et nocturnitat, et inmobillitat de Taurus, et Venus a pasió dejús Marts, et lo coura dajús lo plom, e lo divenras dajús disabta; e la bone fortune, que Taurus a per Venus, as vansude per Marts, qui as contra .D. qui as complacció de Venus.

(4) De Taurus, Saturnus, Jupiter, Mars, Sol

Con Saturnus, Jupiter, Marts e lo Sol sa conjuyen an le casse de Taurus, adonchs a an aquella casse .C. la furtune malle per Saturnus e per Marts, estant major poder de .C. en aquesta casse que de .B. ne de .A., con sia so que .B. sia an equella casse .iies. veguades vensude per .C.; et la infurtune es contra Venus qui as de Jupiter, emperó lo Sol li ajude an part que aje algune bone fortune, et ajude An Jupiter, en quant lo Sol a bone furtune ab los bos per callor.

(5) De Taurus, Saturnus, [Jupiter], Mars, Sol et Venus

Con an le casse de Taurus s'encontran Saturnus, Jupiter, Marts, Sol, Venus, adonchs a en aquella casse .iies. B, .iies. .C., .ia. A, .ia. .D.; e, car .C. vens .B., astá la fortune de .C. e as la infurtune de .A., a qui as .C. contraria absallutament, et la .B. a fortune sobra .D. ; et .A. es pus infurtunat que .D., per so cor a major contrari.

(6) De Taurus, Saturnus, Jupiter, Mars, Sol, Venus et Mercuri

Con an le case de Taurus s'encontran totas, anfore la Lune, adonchs sa seguex furtune e infurtune en aquella casse sagons que·s saguax an le casse sobra aquesta; et assó as, per so car Mercurius es convertible pus fortment an aquellla casse on la planeta o planetas an major poder o ventura.

(7) De Taurus, Saturnus, Jupiter, Mar[s], Sol, Venus, Mercuri et Luna

Con an le casse de Taurus s'encontran Saturnus e Jupiter, Marts, Sol, Venus e Mercuri et la Lune, adonchs a an aquella casse .iies. .B., .iies. .C., .iies. D. et .ia. .A.; e car .C. vens .B., as la major furtune de .C. e la menor de .A., e aprés as la major furtune de .B. e manor de .D.; e aysó as per tant con .B. astá absolutament contra .D. et a concordanse ab .A.

(8) De Taurus e Jupiter

Con Jupiter entra astar an le casse de Taurus tan sollament, adonchs astá la costillació de .ii. contraris absolutament per .A.C., e as costillació qui no done gran fortune ni infortune, enperó la costillació as de bone furtune per Venus e per Jupiter, qui son bones planatas; anperó .C. astá rey, per so car sa diu que home an se case e guayl en son famer está rey?, et Venus qui ajude a Taurus.

(9) De Taurus, Jupiter et Mars

Con Jupiter e Marts s'ancontran an le case de Taurus, .C. vens .B., et .B. vens .A., e per aysó .C. per .B.

vens .A., e lla fortune astá de .C. e la infurtune de .B., an quant as vensude per .C.; e, car .B. vens .A., as le furtune de .B. e la infurtune de .A.

(10) De Taurus, Jupiter, Mars et Sol

Cant Jupiter, Marts e Sol s'ancontran an le casse de Taurus .iies. .B. vensen .C.A., e per aysó la furtune astá de .B.; e car an .B. as major poder e vertut per callor que per sacor, .A. vens .C., car .A. a mejor concordanse ab .B. que .C., con sia callor propia callitat del foch e sacor, apropiade.

(11) De Taurus, Jupiter, Mars, Sol et Venus

Con Jupiter, Marts, Sol e Venus antren ensems an le casse de Taurus, adonchs .C. vens une .B., et de .D.

et de altra .B. es feta agual contrariatat; e per aysó la fortune astá de .C., qui vens .ia. .B. et l'altra .B. et .D. [no] vens la .ia. l'altra; e, car .C. vens .B. e .B. vens .A., astá majorment la infurtune per .A.

(12) De Taurus, Jupiter, Mars, Sol, Venus et Mercuri

Con Jupiter, Marts, Sol, Venus e Mercuri entran an le casse de Taurus, adonchs astá la fortune o infurtune sagons que dit avem en l'altra robrique vayne de aquesta, con sia so que Mercurius sia convertible.

(13) De Taurus, Jupiter, Mars, Sol, Venus, Mercurius et Luna

Con en le casse de Taurus antran Jupiter, Sol, Marts, Venus, Mercuri e lla Lune, adonchs a an aquella casse .iies. .B., e .iies. .D., .ia. .C., .ia. .A.; et, car .C. vens .B., está la .C. rey de .B., e per consaquent de .A., per so car .B. vens .A., et la major infurtune astá per .A.

(14) De Taurus et Mars

Con Marts está tot sol an Taurus, adonchs astá .C. rey, con sia so que .C. vensse .B., e la infurtune astá de .B.; et per aysó as vensude la mallesa de Marts e la costillació astá bone per sacor e frador e per Venus, qui as planata de Taurus.

(15) De Taurus, Mars et Sol

Con Marts, Sol antran an lle casse de Taurus, .iies. .B. vensen .ia. .C., et per aysó astá .B. rey, et, car Venus ajude a Taurus et lo Sol as bo, es vansude la mallea de Marts et as le costillació bone.

(16) De Taurus, Mars, Sol et Venus

Con an le casse de Taurus antran Marts, Sol e Venus, adonchs as la fortune de .B. e as la costillació de bone fortune, sagons que an le damunt robrique veyne de aquesta dit avem.

(17) De Taurus, Mars, Sol, Venus et Mercuri

Con Marts, Sol, Venus e Mercuri antran an le casse de Taurus, adonchs astá la costilleció semblant an fortune sagons l'altra costillació desús vayne de aquesta, per so car Mercurius as migenser.

(18) De Taurus, Mars, Sol, Venus, Mercuri et Luna Con Marts, Sol, Venus, Mercuri e lla Lune entran an Taurus, adonchs [es] la costillació atrempade, car .C.

ven[s] .B. e .D. vens .C., et .iies. .B. e .iies. .D. fan atrampade contrariatat; mas, car Venus as amigue de Taurus, a le .C. major fortune que la .D.

(19) De Taurus et Sol

Con lo Sol antra astar an Taurus, adonchs as lo Sol rey per passive quallitat, con sia so que .C. vense .B.

et lo Sol sia per si bo et Taurus sia bo per Venus; e per aysó las fambras qui nexen an aquella costillació per natura deuen esser mulers de reys et de lurs officials, qui son persones comunes.

(20) De Taurus, Sol et Venus

Con lo Sol et Venus antran en Taurus, la .D. vens la .C. et la .C. vens la .B.; et per aysó Venus astá regine de bone fortune, et aprés Venus astá rey de bone fortune Taurus, et aprés lo Sol. E per aysó aquels qui nexen an aquella costillació o comensan algune cosse, son ben fortunatz.

(21) De Taurus, Sol, Venus et Mercuri

Con lo Sol antra ab Venus e Mercuri en le casse de Taurus, adonchs as la costillació anaxí de bone fortune, con as l'altra que dita avem qui as de aquesta vayne.

(22) De Taurus, Sol, Venus, Mercuri et la Luna

Con lo Sol, Venus, Mercuri et la Luna entran an le casse de Taurus, adonchs .C. vens .B., et .iies. .D.

vensen .B. et .C.; et per aysó astá la costillació de bone furtune majorment per .D. que per .C., e per .C.

que per .B. Et an le costillació as Venus ragine, per so car as amigua de Taurus.

(23) De Taurus et Venus

Con Venus antra an le casse de Taurus, .D. vens .C., et per aysó Venus astá rayne an aquella casse. Et as simplament la costillació bone, et astá pus bone per l'aygua que per l'aer, con sia .D. pus forts per propia callitat que per apropiade.

(24) De Taurus, Venus et Mercurius

Con Venus e Mercurius entran an le casse de Taurus, adonchs as la costillació samblant an bone fortune, per so car Mercurius es migenser, con as la damunt dita costillació d'equesta veyne.

(25) De Taurus, Venus, Mercurius et la Luna

Con Venus, Mercuri e lla Lune entran an Taurus, .iies. .D. vensen .C., et Mercuri convertex la bone[sa], granessa, duració, poder e instint et apatit, vertut, an aquels comensaments de .D.; e mes an le .D. de Venus que de lla Luna, per so cor Venus as amigua de Taurus. E per aysó as la costillació majorment per Venus de bone furtune.

(26) De Taurus et Mercurius

Con Mercuri antra an Taurus, adonchs as la costillació simplament de bone furtune, per so cor Venus as amigua de Taurus. Et per aysó los homans qui nexen an aquella costillació son ben furtunats e tost los convertex hom a pau, paciencia e a fer be, et greu e llo contrari; et aysó as per raó de la convertib[i]litat de Mercuri e de la Lune, que a Taurus per la sua planeta.

(27) De Taurus, Mercuri e la Luna

Con Mercuri et la Lune entran an Taurus, adonchs .D. vens .C., et la .D. as done de bone fortune et la .C.

autretal; et la .C. no as de ten bone fortune, per so car as vansude an granea de bonase, poder et vertut, con as .D. Et per aysó la fortune as major per acció e manor per pasió; d'on sa seguex que los sanyors son mils afurtunats en lurs sotzmasses que an lurs vasals.

(28) De Taurus et la Luna Con la Lune antra an Taurus, .D. vens .C., e per aysó es la Lune done de la costillació e as la costillació bone per la Lune e per Venus qui as amigua de Taurus. E per aysó los homens qui son nats an aquella costillació an bone fleuma e bone mallencollia.

Dit avem de les fortunes e naturas que Taurus a ab les planetas, e, per so que n'avem dit, pot hom sagons astronomia fer judicis de aquels omens qui fan viatges, marcaderia, geras e las altras cossas sanblants an aquestas, sagons que Taurus astá conjunt ab le planeta o planetas. Et si la solució de lla damande sa pertayn a Taurus et Saturnus, raquira la rubrique de Taurus et de Saturnus, e anaxí de les altras robriques, e fasse le rasponció sagons so que dit avem an aquella robrique, aplicant a la rasponsió los significats dels comensaments et de les .x. castions de lla Taule General, sagons que n'avem donat axempli an le primera part d'est dictat.

I.3 [DE GEMINI]

(1) De Gemini e Saturnus

Gemini ab Saturnus fa costillació composta de bone fortune e de malle fortune, con sia Gemini de .A. e Saturnus sia de .C., et Saturnus sia mal e Gemini bo; e as bo per .A. qui as bone complacció, e anquare as bo, per so car as per .A. mestra de ver qui as bon temps et en qui come[n]ssa la ranovellació del be natural de tot l'ayn. E car .A.C. son contraris e Mercuri as convertible e ajude a lle .A. contra la .C., per aysó astá la fortuna per .A. majorment bone, que la infurtuna malle per .C. Et en aquesta costillació astan parts no proporcionades an los homes per raó de la contrariatat, car per .A. son bellas et per .C. leges, axí con l'ome qui a bellas sallas e bels uls, leg nas e lege boca.

(2) De Gemini, Saturnus e Jupiter

Con Gemini a an se casse Saturnus et Jupiter, adonchs .iies. .A. venssen .ia. .C., e per aysó astá la bone fortune per .A. e lla male per .C. E car Gemini as cumú a moviment e no moviment, per aysó la bone fortune e la malle son sovén an aquels qui nexen an aquella costillació e soven son an pau, e allegra, e an sanitat, et honor, et soven an lo contrari.

(3) De Gemini, Saturnus, Jupiter e Mars

Con s'ancontran an le casse de Gemini, Saturnus, Jupiter e Marts, .iies. .A. vencen .C. Et .C., pus que as vensude, no pot vense[r] .B., ni une .B. no pot vensra .iies. A.; e per aysó astá la bone fortune de .A., aprés .A., de .B., per so car .B. a concordanse ab .A., e .A., qui as rey, as simplament contrari a lle .C. Et per so los homens, qui son sanyors per .A., son per miyá, so as, per .B., qui a concordanse ab .C., senyors de .C.

(4) De Gemini, Saturnus, Jupiter, Mars, Sol

Con an le casse de Gemini entran Saturnus, Jupiter, Marts e llo Sol, adonchs as controvarcia de .iies. .A. e de .iies. .B. per sacor, e as concordanse de totas .iiii. per callor. E, car .B. vens .A., astá la fortune per .B. et la infurtune major astá per la frador de la .C. E per aysó los homens qui nexen en aquella costillació son infurtunats per totes aquellas cossas qui pertayen mes a lle tera que an altra allement, axí con farer, agricola, e aquel qui fa ollas, e plante cols e sambra ordi. Et per aysó dian los astronomians que per aytal costillació sa convertex ordi en avena, e qui sambra forment, qui as de .A., a bone fortune, e mallor [l'a] aquel qui sambra praba o mostalla.

(5) De Gemini, Saturnus, Jupiter, Mars, Sol e Venus

Con Saturnus, Jupiter, e Marts, Sol, Venus entran an Gemini, adonchs a an aquella costillació .iiii. graus de furtune: .i. grau as de .iies. .B., qui vensen .D., e aquest as major grau; altra as de .B., qui vens .A.; altra as de .A., qui vens D; altra as de .D., qui vens .C. E per aysó pot l'astronomiá conexer per aytal orde de graus con son les fortunes o infortunes en los sobjets natz an aquella costillació, o qui an officis, o menugen viandes, qui a aquella costillació sa pertayen per .A.B.C.D.

(6) De Gemini, Saturnus, Jupiter, Mars, Sol, Venus e Mercuri

Con an Gemini antra Saturnus, Jupiter, Marts, Sol, Mercuri, adonchs fa aytal fortune o infortune con aquella qui as sobra aquesta robrique a ella vayne; e aysó as per so con Mercuri as convertible.

(7) De Gemini, Saturnus e les altres planetes Con an le casse de Gemini entran Saturnus, Jupiter e les altres planetas, adonchs a an aquella costillació .iies. .B., e .iies. .D., e .iies. .A., e .ia. .C. Las duas .B. vensen las .iies. .A., e, per lo vensiment que fan de les .iies. .A., vensen las .iies. .D., con sia so que .A. vense .D., e car .D. vens .C. qui vens .D., vens .C. E per aysó astá la fortune de .B., e aprés .B. de .A., e aprés de .A. de .D., e per so car en aquella costillació as doblen, e .C. a le male fortune per so car .iies. .A. li son contrarias.

(8) De Gemini e Taurus

Con [en] Gemini astá Jupiter, adonchs as an aquella costillació .A. doble. E car Mercuri as planata de Gemini, adonchs as la fortune molt grosse per .A. an bonea, granea, poder, virtut; e l'astany e al dijous e Jupiter donen bone fortune a la mascullinitat, e comunitat e diurnitat de Gemini.

(9) De Gemini, Jupiter e Mars

Con an le costillació de Gemini antran Jupiter e Marts, .A. e .B. son contraris an aquella costillació, e la .B.

vens une .A. et la bone fortune astá de la altra .A. Et aquella fortune astá bone per maytat, e fore tota bone si la .ia. .A. no fos vansude per .B. Et per aysó los homens qui son nats an aquella costillació no an gran fortune an bontat, ne gran infortune an mal.

(10) De Gemini, Jupiter, Mars e Sol

Con an le casse de Gemini entran Jupiter e lo Sol, adonchs sta la furtune per .B., car .iies. .B. vensan .

iies. .A., e la infurtune as la maytat malle. E per aysó los homes d'aquela costillació son infortunats an lo ferre, e l'aur, e lo dijous e lo dicmenge, per so car Mercuri sa convertex [mills] a mala fortune que a bone.

(11) De Gemini, Jupiter, Mars, Sol, Venus

Con Jupiter, Marts, Sol e Venus entran an le casse de Gemini, adonchs astá la fortune bone per .A.D., qui son bons, e major astá an bontat per .A., que per .D.; et car .D. a concordanse ab .A. per bontat, les .iies. .B. no poden vensser .iies. .A. Et per aysó an aquella costillació a concordanse de sanyor e vasal, e as costillació de fer pau, per so cor .D., qui as naturalment contra .B., es ocassió en aquella costillació que .B., qui naturalment dauria vensre A, as vansut e astá sotsmás a lle .A. per bone fortune.

(12) De Gemini, Jupiter, Mars, Sol, Venus e Mercuri

Con Jupiter, Marts, Sol, Venus e Mercuri entran an le casse de Gemini, adonchs astá la fortune samblant a lle fortune que dita avem en la costillació vayne an aquesta; e asó as per so cor Mercuri as convartible.

(13) De Gemini, Jupiter, Mars, Sol, Venus, Mercuri e la Luna

Con an le casse de Gemini s'encontran Jupiter e les altras planatas, adonchs a an aquella costillació

.iies. .A., .iies. .B., .iies. .D. Et car .B.D. son contraris simplament, .B. no pot vensra .A.; et la .A. vens .B.D, per so car no a simplas contrarias; e per aysó está .A. de bone fortune per miyá, e an aquella costillació son bons migensers a parlar pau, e coredós a fer concordanse de compradors e vanedors, e an aquella costillació y guayen aquells qui per natura simplament daurian perdra, axí con discret caveller qui es vansut per indiscret, e marcader savi qui pert con marqueder indiscret guaye.

[72 v] (14) De Gemini e Mars

Con Marts entra an Gemini naturalment .B. dauria vensra .A., mas per speriencia avem que .A. an lo temps de ver vens .B., per so cor Gemini ab ajude de Mercuri vens .B., con sia so que Gemini sia sanyor de la generació e ranoveció de ver; e .B., qui as per Marts mal, es sanyor an ver de aqueles formes antiguas qui·s corompan e que venguan formas novas. E per aysó .A. as rey e .B. as sotzmés an aquella costillació, et aquels homes, qui daurian esser sanyors, son sers de lurs sotsmassos, axí con algun rey o batle qui fa tot so que vol algun home son sotzmás, e lo marit qui as sotsmás de la muler. E enquare los homes de aquella costillació an antenció bone a fer be e fan mal; bone antenció an per .A. e fan mal per B. E encare per .B. an malle intenció e vollen fer mal, e fan be per .A. E per aysó dian los astronomians que furtune o infurtune son causas nassesarias.

(15) De Gemini, Mars e Sol Con Marts, Sol entran an Gemini, adonchs as vansut .A. per .iies. .B., e la infurtune astá per .B. qui cause la infortune de .A. Anperó la infurtune no as molt malle per Marts, car Mercuri ajude a lle .A. E per aysó los homans qui nexan an aytal costillació fan be, e per lo be que fan, lur retan altras homens mal; e per aysó dian que son infurtunats los uns e·ls altres, car l'ome qui fa be, e be ab mal, es infurtunat, a aquel qui fa lo mal e dauria fer be, autratal.

(16) De Gemini, Mars, Sol e Venus

Con Marts, Sol e Venus antran an le cambre de Gemini, adonchs a aquella cambra aquesta figura .A.B.B.D. Et los .iies. .B. vensan .A. et .D., mes .D. que .A., per so car .B.D. simplament son contraris, e, car .D. fortment as vansut per .B., no pot vensra .A. qui a algune concordanse; e per assó astá la .B. rey et major infurtune as de .D. E per aysó los homes de Venus qui naturalment deurian esser alegras et cantar e ballar, son per la constillació trist[s] e ploran.

(17) De Gemini, Mars, Sol, Venus et Mercuri

Con an le casse de Gemini entran Marts, Sol, Venus e Mercuri, adonchs as an aquella cambra aquesta figura .A.B.B.D., et Mercuri, per so car as convertible, fa aquesta figura, .A.B.C.D. Et per aysó as aytal judici an aquesta costillació con as an le costillació desús qui a samblant figura.

(18) De Gemini, Mars, Sol, Venus, Mercuri e Luna

Con Marts, Sol, Venus, Mercuri e la Lune entre[n] an le casse de Gemini, adonchs fa[n] aquesta figura .A.B.B D.D., e aquesta figura sa convertex an aquesta figura per Mercurius: .A.B.D; e, car .B.D. son contraris, astá la fortune per .A., car tant as aflichte .B. per .D. que no pot vensre .A., et .A. vens ab ajude de .B. la .D. E per aysó s'asdavé que .i. home vens dos homans; et dian los astronomians que aquel venciment astá per furtune.

(19) De Gemini e Sol

Con Gemini e lo Sol son ansemps fan aquesta figura .A.B. Et, car .B. vens .A., astá lo Sol rey; anperó, car Mercuri as planate de Gemini, a Gemini part an le bone fortune, e anquare que a concordanse ab .B. per callor, mas la sua umiditat es infurtunade per la sacor del Sol.

(20) De Gemini, Sol e Venus

Con Sol, Venus son an Gemini, adonchs [fan] en le casse aquesta figura .A.B.D.; e .B. vens .A., e .A. vens .D., e la fortune as del Sol, e la infortune as de .D., e la .A. astá an lo mig de bone fortune e de malle fortune. E per aysó, per raó de natura de la costillació, los homens qui·s maten migensers enfra los furtunats e los infurtunats an fortune o infortune en participar ab els.

(21) De Gemini, Sol, Venus e Mercuri

Con los homens de Gemini estan fortunats per aquesta figura .A.B.D., estans an le cambra Sol, Venus e Mercuri, adonchs astá lo judici sagons sa costillació damunt aquesta per raó de Mercuri qui as convertible.

(22) De Gemini, Sol, Venus, Mercuri e le Luna

Con en le casse de Gemini estan lo Sol, Venus, Mercuri e lla Lune, adonchs as an le casse aquesta figura .A.B.D.D., et la costillació as de .D., car mes poden .iies. .D. que .ia. .B., e la .B. vens la .A. Et per aysó astan .iies. infurtunes an aquella quasse, .ia. de .B., que as vansude per .D., altra as de .A., qui as vensude per .B.; e la infortune de .B. as major que de .A. per so cor a dopbla passió et de son simpla contrari; e per aysó an aquella casse son los uns homens mes infurtunats que los altras.

(23) De Gemini et Venus

Con Venus astá en Gemini, adonchs astá an aquella casse aquesta figura .A.D. E car .A. vens .D., as la fortune de .A. e la infortune de .D.; anperó per frador as la infurtune major que per umiditat, per so car la umidita[t] as doble en le casse et la frador as sanar; et per aysó per aytal costillació sa fa infortune de par e de inpar.

(24) De Gemini, Venus e Mercuri

Con Venus e Mercuri antran en Gemini, adonchs fan aquesta figura .A.D., e as samblant ab lo judici de la costillació desús, per raó de Mercuri qui as convertible; anperó pus intense costillació as aquesta que lla dasús per so car i a mes de planetas.

(25) De Gemini, Venus, Mercuri e la Luna

Con Venus, Mercuri e lla Lune entran an le cambra de Gemini, adonchs fan aquesta figura .A.D.D, e as .A.

vensude an quant callor et no per umiditat, e per aysó .A. as infurtunat per la .ia. maitat, e dian que per aytal infurtune son perillisats alguns homans en la .ia. part del cors, e an aquella qui as pus calde per natura, so as la part dreta.

(26) De Gemini e Mercurius

Con Mercuri antra an Gemini, adonchs as feta figura .A. tan solament, e as la costillació bona e intensement. E per aysó aquels qui son an aquella costillació continue[n] an lur bone fortune. An per natura fills e no fillas.

(27) De Gemini, Mercuri e la Luna

Con Mercuri e lla Lune antran an le casse de Gemini, adonchs fan aquesta figura .A.D.; e car Mercuri as amich de .A., e .A. vens per si matex .D., astá .A. rey per .iies. natures e .D. as vansut .iies. vaguades. E per aysó per aytal costillació .ii. omens deuen vensra .i. home.

(28) De Gemini e la Luna

Con la Lune antra tota solla an Gemini, adonchs astá en le casse aquesta figura .A.D.; e as per la bontat de la casse de lla Lune, costillació de bone fortune.

Dit avem de Gemini e mostrades avem las naturas de Gemini e que an an el las planatas, per lo qual mostrament poran los astronomians conexar las natura[l]s raons qui·s covenan als judicis d'astronomia.

I.4 [DE CANCER]

(1) De Canser e Saturnus

Con Canser e Saturnus fan costillació, adonchs astá lur costillació an aquesta figura .C.D. E la .D. sta rey doblement per si e per ajude de la Lune, qui as amigua de Canser, e la infortune as majorment per sacor; e per aysó an aquella costillació deu esser fretura de vents, et frats, et sacor, e as trop d'ebundancia de pluja e de gel; e de pluje per .D., de gel per .C.

(2) De Cançer, Saturnus e Jupiter

Con Saturnus e Jupiter s'ancontran an Canser, adonchs fan aquesta figura .A.C.D.; et astá .A. rey, car .A. vens .D. e .D. vens .C. E per aysó astá la infurtune per .C., e la costillació significa per abundancia de sanc, de ros e de sanitat per bon aer.

(3) De Cancer, Saturnus, Jupiter e Mars

Con Canser, Saturnus, Jupiter e Marts son ansemps, adonchs fan aquesta figura .A.B.C.D.; et la .B. vens la .A., e la .A. la .D., e la .B. la .C.; e adonchs la .B. astá rey e as la infurtune de .A. qui as son contrari. E per aysó los homens qui son nats dajús Marts an fortune sobra aquels qui son nats dejús Jupiter en comprar e an vendra, et an participació. E anquara an aquesta costil.lació deu esser gran vent per B, et significa infurtune de planetas e poque pluge, e gran carestia de blat e de vi, mas no d'ollives, car las ollives son de complació de .B.

(4) De Cançer, Saturnus, Jupiter, Marts e Sol

Con Canser, Saturnus, Jupiter, e Marts e lo Sol son ansemps, adonchs fan aquesta figura .A.B.B.C.D.; e la .B. astá sanyor de la fortune, et la infortune astá sobra .D. per la gran forsa de duas .B., e, car la .D. per infurtune astá mallalta, astá infurtunade .C., per so cor .D. no la pot abundar de frador. E per aysó la figura significa carastia de viandes frades e saquas, e fradas e umides, e abundancia de viandes caldes e saques, umides e caldes. Anperó major abundancia significa de caldes e saques que de umides e caldes, axí con de olives e sisania, qui son de .B., e figuas e naps, qui son de .A.

(5) De Cançer, Saturnus, Jupiter, Marts, Sol e Venus

Con Canser, Saturnus, Jupiter, Marts, Sol et Venus son ensemps, adonchs fan aquesta figura

.A.B.B.C.D.D.; e, car .B.D. son an gran contrariatat la .ia. contra l'altra, .A. astá infurtunat per .B., qui no la pot abundar per callor, et .C. está infortunat per .D., qui no lla pot abundar de frador, et .B.D. son mallautas per lur gran contrariatat. E per aysó astá per aquella figura significació de gran malaltia e fraytura de viandes e de pau. Aytal costillació as de les males del cel.

(6) De Cançer, Saturnus, Jupiter, Mars, Sol, Venus e Mercuri

Con Canser, Saturnus, Jupiter e Marts, Sol, Venus e Mercuri son ansemps, adonchs significan lo judici de la costillació damunt dita; enperó as pus intensament pus malle costillació que aquella, per so cor Mercuri as convertible.

(7) De Cancer, Saturnus, Jupiter, Mars, Sol, Venus, Mercurius e le Luna

Con Canser e les altras planetes son ansemps, adonchs fan aquesta figura .A.B.B.C.D.D.D.; e la .D. aurá la sayoria de la costillació e sará rey, e la infurtuna sará de .B., e la fortune de .D. sará de grans cossas, e la infurtune de .B., autratal. Emperó major sará la fortune que la infortune, e de .A. e de .C. saran fortunes et infortunes qui no saran grans, car .A. sará infortunat per calor per .B., qui as vansude, e sará fortunat per la umiditat de .D., e .C. sar[á] fortunade e infortunade segons que dit avem de .A. an lo contrari. E an aytal costillació as significade gran abundancie de pluges, vens et viandes de complacció de .D.

(8) De Cancer, Jupiter

Con Canser, Jupiter fan aquesta figura .A.D., adonchs astá la costellació de .A., e as .A. rey, per so car vens .D., e lla costillació as bone et en ella as la sanch ragine, e la marquederia de bestias, e de figuas, e de draps varmals, et de sera, e sanitat astá ragine, e les altras cossas samblants an aquestes.

(9) De Cancer, Jupiter e Mars

Con Canser, Jupiter e Marts fan aquesta figure .A.B.D., et .B. vens .A., et .A. vens .D., e .D. es vansude, .A. no a sobject en qui pusca vensra, e per aysó astá .B. rey de la fortune, e .A. an le maytat per callor e an l'altra maytat astá infurtunat e sotzmás per umiditat, qui as turmantade per .B., e la .D. as simplament infurtunade per .B. e an partide per .A., qui li dona malauta umiditat, qui anaxí la infortune con fa mallaute gustar la dousor de la poma, la qual significa esser amare.

(10) De Cançer, Jupiter, Mars e Sol

Con Canser, Jupiter, Marts, Sol son ansemps, adonchs fan aquesta figura .A.B.B.D., qui as significació de doble figura segons comparació de la figura sobra aquesta. E per aysó .B. astá doblement fortunat e a grans fortunes, e per consagent .D. as infurtunat de grans infortunes.

(11) De Cançe[r], Jupiter, Mars, Sol e Venus

Con Canser, Jupiter, Marts, Sol e Venus son ansemps, fan aquesta figura .A.B.B.D.D. E la figura significa que .A. astá rey de la fortuna, car la confració que fa .B. de .D. et .D. de .B. está infurtuna de .B.D.; e per aysó .A., qui no contradiu .C., pot esser rey, axí con un home de poque forse qui poria vensre .ii. omens ujats de combatra la .i. contra l'altra.

(12)De Cançer, Jupiter, Mars, Sol, Venus, Mercurius

Con Canser, Jupiter, Marts, Sol, Venus, Mercuri son ansemps, adonchs as la costillació e lla figura d'eles samblant e lla dasús, per so car Mercuri as convertible.

(13) De Cançer, Jupiter, Mars, Sol, Venus, Mercuri e la Luna Con Canser, Jupiter, Marts, Sol, Venus, Mercuri e la Lune son ansemps, adonchs fan aquesta figura .A.B.B.D.D.D., qui significa que .D. astá rey de la costillació, e .B. as infurtunat, e .A. a furtuna e infurtune comunement. E per aysó fleume astá ragine, e sanch e collera sirvents, qui per forse fan sarvici.

E per aytal costillació fan los ascuders e los altras servents murmuracions e sarvaxen greument lurs sanyors e ab gran pigricia.

(14) De Cancer e Mars

Con Canser e Marts son ansemps, adonchs fan aquesta figura .B.D. E car .B.D. son contraris, no poria la figura esser causa de fortune ne da infortune; mas car la Lune ajude a Canser, per so car as sa amigua, per aysó .D. vens .B., e astá la fortune per .D. e la infortune per .B. E per aysó atrobaran los astronomians la raó per que cascune casse del cel avia master planata qui li ajudás, car, si la Lune no era planeta de Canser, .B.D. no porian causar fortune ne infortune per la agual contrariatat en que sarian.

(15) De Cançer, Mars e Sol

Con Cancer, Marts e Sol son ansemps, adonchs fan aquesta figura .B.B.D., qui significa que .B. astá rey en aquella casse, e .D. astá infurtunat doblement, axí con .B. qui doblement astá furtunat; e per aysó an aquella costillació son fortunatz e infortunats dobles.

(16) De Cançer, Mars, Sol e Venus

Con Canser, Marts et Sol son ansemps, adonchs ffan aquesta figura .B.B.D.D., qui significa que .D. astá rey, per so car la Lune ajude a Canser, e la fortune de .D. no as gran. E per aysó los homes qui son furtunats per aquella costillació no an gran fortune, axí con rey qui as de poque bontat et qui no regne longuement, et axí de los seus officials, e done pochs dons.

(17) De Cançer, Mars, Sol, Venus e Mercurius

Con Canser, Marts, Sol, Venus e Mercuri son ansemps, adonchs fan aquella figura de la costilació sobra aquesta, e aquesta a aytal judici com l'altra, per so con Mercuri es convertible.

(18) De Canse[r], Mars, Sol, Venus, Mercuri e la Lune

Con Canser, Marts, Sol, Venus, Mercuri et la Luna s'ancontran ansemps, adonchs fan aquesta figura .B.B.D.D.D., qui significa que lla .D. astá rey de la costillació et a molt gran saioria sobra .B. Et per aysó los malauts, qui an aquella costillació son causatz esser malauts per trop gran .D., an longua malleltia.

(19) De Cançer e Sol

Con Canser e·l Sol astan ansemps, adonchs fan aquesta figura .B.D.; e la .D. vens la .B. ab ajude de la Lune, e per aysó .D. astá rey an aquella costillació e les fambras an poder en virtut e volentat sobra los homes, qui son de la complacció del Sol, et les cossas qui son comensades de nit son pus tost acabades que aqueles qui son comensades de dias, e la marquederia de l'aur no astá de bone fortune, ni la collor grogua, [ni] done allegra.

(20) De Cancer, Sol e Venus

Con Canser, Sol e Venus astan ansemps, adonchs fan aquesta figura .B.D.D.; e as vansude .B. per .D., e .D. astá rey doblement, e per asó as la sua fortune doble et causa nombra par, per so car as doble, e la infurtune de .B. cause nombra inpar. Et per aysó .ii. omes sagons costillació deurian vensre .iii. omes, e ab

.x. dinés deurian mes goyar que ab .xi.

(21) De Cançer, Sol, Venus e Mercuri

Con Canser, Sol, Venus et Mercuri son ansemps, adonchs fan la figura de la demunt dita cassa et an aquella fortune e infortune que damunt dita avem, et aysó as per so con Mercuri as convertible.

(22) De Canser, Sol, Venus, Mercuri e la Luna Con Canser, Sol, Venus, Mercuri e lla Lune son ansemps, adonchs fan aquesta figura .B.D.D.D.; et la .D.

astá rey e la fortune astá de nombra inpar e la infortune autratal, e la fortune as del triangla e la infurtune de .ia. de ses parts. E la fleume e sas condicions está reyne, et marcaderia d'ergent e de collor blanque a mes de fortune .iii. vaguades que del aur ne de collor grogua.

(23) De Cançer e Venus

Con Canser e Venus son ansemps, e adonchs fan aquesta figura .D.D.; e .D. astá rey doblement, e lla costillació as de bone fortune simplament, e les fambras e les nits, lo coura e los divenres son de bone fortune.

(24) De Cançer, Venus e Mercuri

Con Canser, Venus e Mercuri son ansemps, adonchs fan la figura damunt dita e an aquella costillació matexa; e assó as per so con Mercuri as planeta convertipbla.

(25) De Cançe[r], Venus, Mercuri e la Luna

Con Canser s'ancontra ab Venus, Mercuri e la Lune, adonchs astá en ell aquesta figura .D.D.D.; et la .D. a lle fortune triplicadament, e anquare quatriplicadement per raó de Mercuri qui as convertipble, e per aysó .D. astá an la major bone fortune, en que pot astar, e aquesta costillació amen molt los alquemistes, per so car an ella a l'ergent viu bone fortune, e collor blanque autratal.

(26) De Cançer e Mercuri

Con Canser e Mercuri astan ansemps, adonchs fan aquesta figura .D. E as la costillació bona intensament, et no volen las fambras los homes, per so ca[r] la fortune as de inpar e de les cossas singulars; et l'argent viu as de bone fortune.

(27) De Cançer, Mercuri e la Luna

Con Canser, Mercuri e lla Luna s'ancontran, adonchs fan aquesta figura .D.D.; e .D. astá rey e las fambras son pus allegras que los omes, per raó de Cancer, qui as famení, e l'argent viu e l'argent, collor blanque e la nit, diluns e dimecres son de bone fortune.

(28) De Cançe[r] e la Luna

Con Canser e lla Lune astan ensemps, adonchs fan aquesta figura .D.D. E astá la fortune bone, e de nombra par, e de les condicions de Canser et de la Lune. E an aquella costillació val mes consel de nit que de dia, e fa malor demanar ajude, e pandra madecine, et enpandra viatge et obra[r] de nit que de dia.

E an aquesta costillació donen las fambras bon consell.

Dit avem de les costillacions dels .iiii. signes e de las planates. E per so que d'els avam dit as dade doctrine de los altras signes e de les conjuncio[n]s que las planates an ab els, per so cor avem discoragude aquella materia per .A.B.C.D., per qui discoran tots los signes e totas las planates. Mas la disvariació dels judicis astá per las disvariacions que los un[s] signes an ab los altras, per so car son diverses an propiatats, axí con Arias qui a Marts, e Leo qui a Sol, e Taurus qui a Venus et as inmovable per Virguo, qui as comú e a Mercuri, e anaxí dels altras. E per aysó, sagons que son diversas, an diversas judicis.

Cascú signe ab les planetas a en lo sel .xxviii. conjuncions e cascune a son judici, per so car la .ia. conjunció a diversas fortunes o infortunes de l'altra, sagons que significat avem.

Dit avem de la tersa part d'esta sciencia e provades avem las conjuncions e·ls judicis que significan, et an aquesta part astá tota la virtut e utillitat de stronomia. Are diram de la quarte part.

2. DE LA SEGONA PART QUI ES DE LA TERSA

[ESGUARDAMENTS EN BIAX]

Aquesta part as dels asguardements que s'an los signes et planates en biax. Axí con Arias, qui astant costillació principalment d'algun home nat an el, astá an lo mig de .iii. signes desús (Taurus, Gemini, Canser), e de .iii. signes dejús (Picis, Aquarius, Capicornus); e per aysó guarde·s ab els an biax sagons la nativitat del home nat en lo sentra del pollus desús. E per aysó astá rey Arias de lla fortune o infortune, per so cor astá pus alt e pus drat al home qui nex an aquella tera on astá pus drata linia d'ela e de Arias que de altra signe. On, sagons que an Arias será bone o bones planetas, será Arias de bone fortune, o si malas, sará el rey de malle fortune. E sará rey de bona fortune ab Jupiter et de malle fortune ab Marts; e anaxí dels altras, sagons que dit avem an le primera part.

Sotzpossat que lla costillació sia principalment de Arias, et que sia an el Saturnus, e sia an Taurus Jupiter, e lo Sol sia an le casse de Gemini, et Mercuri an la casse de Qua[n]ser, e Marts an le casse de Picis, et Venus en la casse de Aquarius, et Luna an la casse de Capicornus, adonchs s'esguardaran les planetas les unes ab les altras de biax et totas auran asguardement a lle netivitat de aquell ome qui sará nat an le case de Arias. E les unes planat[e]s auran aquel asguardement, e aysó matex dels signes sagons bone o malle fortune, axí con Taurus qui s'asguardará ab .C. contra Jupiter, qui asguarderá a lle costillació contra .C. e ab .A. I en la costillació de Arias et Saturnus sa montiplicará sacor an .B. per .C. contra la umiditat de Jupiter, qui montiplicará callor an .B. et umiditat dará contra .C.; Gemini ajuderá per callor a lle callor de la .B. d'Arias et sará contra la secor da .B. ab sa umiditat; e lo Sol ajuderá ab .B. a le .B. de Arias;

Canser sará contra la .B. de Arias ab .D. e Mercuri sará sobjet de aquella contrariatat; Pices sará contra Aries ab .D. et Marts contradirá Pices, per so que ajud a Arias, qui·s concorde ab complació ab ell; Aquarius contradirá a Aries per umiditat e concordar-s'a ab el per callor; Venus sará contra .B. de Arias et contra la callor de Aquari; Capicornius sará contra .B. de Arias per frador et aurá ab el concordanse per sacor; et la Lune sará simple contra .B. de Arias, et contra la callor de Aquari et contra la sacor de Capicorni.

Sagons que avam donat axempli en la part devant aquesta pot hom aver conexense del cospectu o asguardement que les unes planates s'an ab les altres et de judici que cascune possa an aquella costillació, vinse[nt] une latra l'altra, sagons que dit avem an le sagone part de la sagone part. Sagons que axemplificat avem de Arias, sa pot antendra de Taurus, si astá an lo mig de ssignes qui astan sobra la tera e stant an quascun signe .ia. planeta; et aysó matex de Gemini et dels altras signes.

Sagons que dit avam de .ia. planeta astant an .i. signe et .ia. an altra, sa pot antendra del conspectu si .iias. o mes planates astan an .i. signe en le nativitat d'algun home. Axí con si un home nex an Arias, en qui sian Saturnus e Jupiter contra qui s'asguarderan las altras planetas, las unes per concorda[nça] e les altras per contrariatat, car tota hora astará la principal costillació per la linia drata desús pus forts que per las linias transvarsals qui astan per cospectu, axí con lo Sol qui done major callor an le tera en lo migdia que an altra hora del dia.

Diamater partax lo sel an .iias. parts, e la part desús hon sará l'ome nat furtunará l'oma ab los signes e planatas qui saran an aquella part, e los signes e planatas qui saran an le part dejús no furtuneran l'ome an le part desús ni ll'infurtunaran, car fortune ne infortune no·s fa an le part dejús de diamater en los homens qui nexan desús, con sia so que .A.B.C.D., qui son dajús, et aysó matex de .E.F.G., no s'asguarden ab los homes qui asta[n] en la part dasús. Axí con .ia. pera qui, si quaya del cel tro al mig loch de la tera, no passaria part lo diametra en lo cel dajús; car, si o faya, aquel passament li saria pujar.

Las influencias et natures dassús, qui·s cullan an le aspera de la Luna se cullan per los apat[it]s sajús per linias drat[e]s pus principalment que per las linias transversa[l]s, con sia so que .A.B.C.D. donan drat moviment per laugeria e per ponderossitat; et per aysó son las fortunes o les infortunes mes per linias dratas que per transvarsals, qui astan per asguardement transvarsal. Et cant sa cullan [mes] per conspectu que per linias dratas a enssús, adonchs fal natura et as angenrade mostroitat en los nats per aytal[s] costillacions e son contretz e de lege figura.

Dit avem de l'asgordement de les planatas e dels signes, e breument n'avam parlat, per so car per la primera part devant aquesta pot hom aver conexense con las planates s'asguarden e an conspectu ab les costillacions dretas de la primera part, las quals son ragines et maestras de las costillacions obliques e transvarsals si astan gradades a les primeras, sagons que las unas son a ellas pus prop que las altras.

IV

De la quarta part [Objeccions a l'antiga astronomia]

Contra los antichs fillosofs qui an atrobade la siencie de stronomia volem dir algunes raons, ab les quals los rapandram vertaderament an algunes cossas an que an arat en asta ciencia. E anquare vollem provar que aquesta siencia no as simplament nassasaria. E per aysó departim aquesta part en .iias. parts; la primera as de les raprancions que fem contra los altras estronomians; sagone part es de la probació que fem que aquesta siencia no as nasesaria.

I.DE LA PRIMERA PART DE LA QUARTA PART

[REPRENSIONS CONTRA ELS ANTICS ASTRONOMIANS]

Los astronomians an arat an quant no an donades nassasarias raons a asó que an avut per asperiencia an asta siencia d'astronomia, axí con lo metje qui a asperiencia que lo riubarbar porgua colara e no·n ret raó per que porgua collera, con sia so que collera e riubarbar sian de una matexa complacció, signifiquade per .B. E car las speriencias antiguas no son an tots temps, con defalen, los novels astronomians en los judicis no an comensaments generals a qui puguen recorer, per so car la ciencia es possative. Mas si los antichs estronomians aguessan possade et liurade estronomia probativement, adonchs los novels astronomians, co defallan an los judicis, agran a qui pogren racore[r] [a] aver conexensa de so per que defallan en lo judici que fan de les fortunes et infortunes demanades.

An enquare los antichs astronomians erat an so que no tractaren de propias callita[t]s en .A.B.C.D., ni ansarquaren lo vensiment que la .ia. letra fa de lla altra, sagons que n'avem dade doctrine en la segone part qui as de la primera part. Car con s'ancontran .A.B. an algun signe, la .B. vens .A., et per aysó a hom conexense qual complació astá rey en aquella casse, sagons que n'avem donat axempli en le tersa part.

Et per aysó a saber as molt nassesari en asta siencia, et on mes as nasssasari pus fortment an arat, en so que en les complaccions dels allements no an feyta diferencia de propias callitats ne de apropiades, axí con an lo foch, an qui callor as sa propia callitat e sacor as an ell quallitat apropiade per la tera.

Los antichs estronomians no posaren que lo cel ne les planates agen propias parts e primeras, de les quals son, so as naturals e supstancials bonesa, granesa e los altras, de qui son, sagons que avem provat an le sagone part de la primera, car, icnorats los primés comensaments, son ichnorades les natures et les consequencias qui·s saguaxen per els en los sobjets et substancias consaquents; axí con Taurus e Gemini, et aysó matex da Saturnus e Jupiter, qui son contraris per .A.C. per accident e dedins lur natura [e] essentia an concordanse, en quant son de una matexa bonea, granessa e llos altras. Et per aysó, qui defayll an aver conexense de concordanse essencial et de contrariatat accidental, defal en fer judici per so qui as deforas an so qui as dedins.

Los astronomians consiraren cascun signe an .xxx. graus, et cascun grau an parts manudes, et en tant, que consiraren los instants per lo quals sa fan e passan las conjuncio[n]s de planates en las cassas del cel. Et aysó feran per so que sabessan los punts e los moviments de les fortunes et damandes causades per les naturas e influencias que lles corsas desús an sajús per .A.B.C.D. .E.F.G. Et per aysó, con fasseran la siencia, possaran inpossibol judici essar fet d'ella, per so que ells araren en consirar aquella tan gran intencitat de moviments de instants an instants; et abastara que consirasen los judicis extensament per .E.F.G., faent .i. judici per .E., et altra per .F., e altra per .G. en .ia. matexa costillació. Et acordaren-se ab le natura dels allamentats sajús, qui an diverses instants e moviments, estant an .ia.

astansitat matexa .ia. ora o .iias., o dia o mes.

Los antichs astronomians no conegueran l'anima del cel qui as motive potencia sagons que provat avem an le sagone part de la primera; et ella as potencia e forme motive qui cause e anforme los moviments sajús qui son naturals. E ichnorade aquella subirane anima motiva, son ichnorats los seus afectus, per la qual ichnorancia la siencia d'Astronomia as molt damnificade e ichnorade, quar qui ichnora la cause no pot saber varitat del afectu.

Los astronomians donaren a Arias .B., et a Taurus .C., e a Gemini .A., et no donaren raó per que, et possaren los .iii. signes damunt dits sanyors de ver, an la qual .A. astá rey, axí con .B. qui astá rey an astiu, et .C. an obtumne, e .D. an invern; et per aysó possaren .B. en Marts, e .C. an Abril et .A. an Mag.

Et car .A. cové astar an lo mig de ver, con sia so que la vartut, qui astá an lo mig, sia font e comensament de les vartuts qui astan an les astramitats, per aysó an arat, car possaren .C., qui as contrari de .A. an Abril, en qui degueran possar .A. Et anaxí con araren an le assituació de ver, an arat an les altras assituacions del temps del ayn; e d'aquells primers et genarals araments sa seguaxen los consaquents et derés arements, qui damnifican e confonen la pratique d'esta sciencia.

Tot astronomiá a esperiencia que mes vaguades fal en los judicis que done, que en dir varitat, e anperó obsulludement sotzposan que la sciencia sia vera et que los comensaments e la teorique d'ela sian veras; e per aysó s'an a repandra, en quant no sarquen las quausas, per que pus sovén fan falses judicis que vers. Et, enaxí con los astronomians defallan an aquestes causas damunt dites, dafallan en moltes d'altras qui sarian longues a recomtar.

2. DE LA SEGONA PART QUI ES DE LE QUARTA PART

[L'ASTROMOMIA NO ES SIMPLEMENT NECESSARIA] En aquesta part direm so an que an arat los astronomians contra Deu e contra anima d'ome. E primerament diram con an arat contra Deu.

Deus as prima cause dels signes e de les planetas simplament et obsoluta, et de tot so qui as sajús, car tot as son afectu et sa creatura, e tot as per Deu conservat et causat. Et per aysó Deus, per la domineció que a sobra son afectu, fa so que·s vol de son afectu et fa d'el so a que ll'a crassat. Et car lo cel e tot lo firmement a Deus crassat a homa, mou las costillacions a lle fi per que son, so as a fi d'ome, per qua·s cové que Deus a les vaguades mut los actus de les costillacions en so qui·s cové sagons la fi per que son.

Axí con Marts, qui sagons .B. deu vensra naturalment Jupiter en la casse de Arias, mas Deus per son poder, per justicia o gracia de que vol ussar sajús, mude la costillació a fer la gracia o la justicia sobra algune ragió o algun home; axí con si per natura de Arias, Jupiter e Marts davia eser fam o malautia en aquella ragió, Deu per oració e per san[t]itat d'algun o d'alguns homes, dará sanitat, pluje e abundansia de bens temporals. E per aysó la ciencia d'astronomia no as nasesaria sciencia obsulludement. E car axí con lo martel qui con fer lo clau pot farir aquell an biax, si la ma lo mou per linia torta, a fer lo clau contra natura de la ponderositat qui raquer devallar a fferir lo c[l]au per datra linia, enaxí la costillació mogude per Deu a ssa volentat no as d'ella nassesari judici.

Home es compost d'anima e de cos, e los corsses desús no participan en natura an l'anima d'ome, qui as substancia incorporal, et per aysó no an poder en anima d'ome. Et car anima conjunte a poder an lo cors, en quant l'informe e·l mou a sse volentat de .i. actu an altra et de un loch an altra, per aysó la costillació no a poder sobra la costume que home a per l'anima. Car si Taurus e Saturnus per natura an vertut a moura oma a mal, e a fer lo mal mes de nit que de dia, et a les fembras que als homes, l'anima a libertat que fará fer lo contrari a aquel home per abit de virtut, e d'aysó avem asperiencia, axí con l'ome qui naturalment a apatit a menjar, o baura, o dormir, o pixar, o no voler an aquella hora manjar, ne baura, ni dormir, ne parlar, ni pixar, et enaxí de les altras cossas sanblants an aquestes.

Enaxí con Deus mou ab lo foc l'aygua a escalfar, lo col ascalfar fa l'aygua contra sa natura, con sia son propi actu rafradar, e anaxí Deus ab l'anima conjunte ab lo cors del home mou aquel cors a fer contra la costillació en que as nat; axí con si as nat an le casse de Arias ab Saturnus fará-li fer obras qui·s covenan a lle casse de Canser e de Jupiter. E per aysó los astronomians an arat no considerant que Deus a poder sobra cors de natura et els an afermat que lla sciencia as nassasaria e que per ella totes cosas venen de nesacitat.

Geomansians dian que geumencia as sciencia nesasaria, per so car as .ia. aspecia de Astronomia, la quall sotspossan que sia sciencia nessesaria, et aysó matex fan los avyradors, et anaxí dels altras; la qual geomancia no as nassesaria, car los seus comensaments son per la libertat de la anima, qui anaxí mou la ma a fer las figuras en la senra de par o inpar, con fa lo martel a ffarir lo clau en qual part sa vol. E d'aysó pot hom aver speriencia, car si an .i. temps as feyta damande a dos jaemansians sobra .ia. cossa matexa, la .ia. fará contraria figure de l'altra, e la .i. dirá .i. judici e l'altra dirá lo contrari.

Los estronomians dian que con hom fa damande de sa fortune, que la costillació en que sará nat li fa fer aquella damande en aquell temps, e per aysó neguan la lib[e]rtat que an los homes an parlar e an damanar so que·s volen. Axí con si hun home ve de longuas teras a .i. gaumanciá et damane si el sab que vol comprar ab sos dinés que porta en la borsa; et lo marqueder com partí de la tera, que prapossá a comprar ab aquels dinés cera o blat, lo geumenciá fará figura per la qual dirá que lo marqueder vol comprar ab aquels dinés fere o argent, et aysó as per so, car si le sciencia era vara, lo marqueder muderia sa intenció de comprar marquederia, sagons que saria la costillació en aquell temps que·l marqueder fa la demande; lo qual marqueder no mude sa intenció et astá an aquell primer pe[n]sament, en que astave con partí de lla casse, sia .i. mes o .i. ayn o pus, en que son pasades moltes costillacions.

Gemini, Jupiter e Mercuri fan bone costillació, et si algun home, qui as nat an aquella costillació, astá an mortal pacat, saguir-s'ia, [si] la sciencia d'estronomia era nassesaria, que aquell hom an aquella costillació se panedís del pacat, e que prassés penitencia e fassés bonas hobras per la costilació qui as bone; e nos vayem que molts homes estan an mortal pacat .x. ayns, .xx. o .l. E anquare que, si lo pacador ixia de pacat, no auria franque volentat a axir de pacat, ni saria ancarsarat an lo carser de la justicia de Deu, e saria pus forts la costillació de Gemini et Jupiter, que la justicia de Deu; la qual cosa as inposibol.

Dit avem de la quarte part d'asta sciencia, ab le qual los homes e los prinseps poran rapandra los falsas homes qui·s fayan eser sebadors d'asta sciencia, per so que los puscan enguanar e d'els dinés aver.

V

De la quinta part, qui es de questions En esta part tractaram en .iies. maneras de castions de astronomia. Las hunes castions solrem ancontinent; las altras tramatram als passas d'ast tractat hon son lurs solucions significades; les autras castions souram sagons so que nos auram posat en ast tractat de nostro cap e per nostras comensaments, car sagons las possacions e comensaments dels antichs mestras no las poriam solra.

Las castions que hom pot fer d'estronomia son moltes e, car nos proposam que aquest tractat sia breu, no volem fer moltes castions, et per aqueles que farem et la manera que deram de lurs solucions porá hom aver doctrine a solra las altras castions d'estronomia palegrines.

I. [DE LA PRIMERA PART DE QUESTIONS]

(1) Questió: As demanat per que los astronomians atribuiren als corsas salestials las complaccions qui son propias callitats dels allements, las quals avem significades per .A.B.C.D.

Solució: Raspós Ramon a la castió e dix que los corsos desús e los sajús participen per natura dels comensaments generals et primers, los quals son bonesa, granesa et los altres, sagons que as provat en la sagone part de la primera. E car los corsos desús son incorompablas et lurs calitats no lexen lurs propis subjectes, et los corsos sajús alementats son corompablas et generables, et an els .A.B.C.D.

son masclats et son aqueles qualitás per las quals los allements an major[s] e pus virtuosas obras que per altres calitats, per aysó los corsos dasús infloaxen sajús majorment per .A.B.C.D. que per altres calitats.

Et aquesta as la raó per que los antichs an atribuits .A.B.C.D. als corsas desús.

(2) Questió: Per que son atribuits als signes masculinitatz, fameninitatz, dias e matals, con sia so que als no agen an si matex masculinitat ni les altres propiatats que los an atribuides?

Solució: Ve a la robrique de Arias a lle primera part.

(3) Questió: Per que los antichs an posats .xxx. graus en cascune case del cel et no mes ne mayns?

Solució: En la aspera de la Lune sa van culir las influe[n]cias desús per los instints et apatits naturals, qui son dels corses sajús, et car la Lune fa son co[r]s an un mes, per aysó departiren cascune case an .xxx.

graus. E ve a le robrique de Arias a le primera part.

(4) Questió: Per que an [dit] los antichs astronomians que Aries a·l cap et la fas del home?

Solució: Arias es cap del ayn, e la fas astá davant e an ella ha mes membras que an nagune altra part del cors del home; et per aysó, car Arias astá davant a tot lo ranovalement del ayn, dian que a lo cap et la fas del home.

(5) Questió: Con .B. sia de Arias et .D. de Canser, et lo sarvel del cap del home sia de .D., per que dian que lo cap as de Arias?

Solució: Los antichs no consiraren que lo cap del home fos simplament de Arias, mas lo consiraren per so cor lo cap e la fas son cap del ranovelament del ayn, et aytal propiatat pot esser per lo comensament del ayn, et pot eser que sagons .D. sia lo sarvel de Canser.

(6) Questió: Per que Arias a la .B., e Taurus la .C., et Gemini la .A., et Canser .D., et anaxí dels altras, con sia so que sajús las asperas dels alements sian asituades estant .B. dasús per lo foch, et axí de .A. per l'ayer, et de .D. per l'aygua, et per .C. la tera, qui as la pus jusane aspera?

Solució: Si an los signes fosan las complaccions sagons asta figura .B.A.D.C., no agueran los corses desús tan gran vartut et poder sajús, con an per aquesta figura .B.C.A.D. ; car per .B.C..participen an concordanse de sacor Arias et Taurus et an contreriatat per calor e frador, et Taurus e Gemini participen obsoludement per contrariatat de frador et callor et umiditat e sacor, et Gemini e Canser per contrarietat de calor e frador e per concordanse de umiditat, et anaxí de Canser e Leo qui simplament son contraris, e anaxí dels altres per orde. Et per aysó, per aytal masclament de concordansa et de contrariatat sa fan sajús las conposicions et masclaments per concordansa e contrariatatz de cont[r]act[e]s de .A.B.C.D.

2. DE LA SEGONA PART DE QUESTIONS

(7) Questió: Con la aspera del foch sia sobirane e la de la tera sotayrane, per que Saturnus a la complacció de la tera? Solució: Ve a le robrique de Saturnus a le primera part.

(8) Questió: Per [que] Saturnus astá rey de malencolia et de ymagineció?

Solució: Ve a le robrique de Saturnus.

(9) Questió: Per que Saturnus a le complacció de la tera e Jupiter del ayer, con la aspera de l'ayer sia dasús e de la tera sia dejús, ni per que Jupiter a la complació de l'aer e Marts e lo Sol del foc, con sia so que la aspera del foc sia sobra la aspera de l'aer e Jupiter sia sobra la aspera de Marts e del Sol?

Solució: La asituació de les complaccions sajús dauan esser feytas en les asperas dasús dels planates sagons aquesta figura .C.A.B.B.D.D., astant Mercuri comú an se aspera. Et asó as, per so que Saturnus per vartut de sacor e frador do apatit a lla tera de pujar en alt son astint et apatit a pandre d'el ajude; asó no pogra fer Saturnus si fos de la complacció de .B., o de .A., o de .D. Et car .C.A. son contraris simplament, requer natura que sian vaynes las complaccions de .C.A., per so que causan sajús contrariatatz simplament; axí con .B.B. qui son vaynes, per so que·s concorden simplament sans contrariatat d'amduas, e que causan sajús simplament concordanses d'especias, axí con lo pabra et l'ay.

Et aysó matex de .D.D. qui convenen esser vaynes per An Mercuri, on sian diputades las influencias desús qui venen an le Lune; et d'aysó avem ja parlat en la primera part, e an lo capitol de Mercuri et ve a lle rubrique de les planetes qui as a le primera part.

(10) Questió: Con Saturnus et Marts sian creatures et sian de bonesa naturalment, per que son males?

Solució: Ve a lle robrique de Saturnus.

(11) Questió: Los homes sanguinis per que son naturalment pus larchs que altras homens, e per que rian pus volenteras et amen mes honrament que altras homes, ni per que amen mes aver infants que altras homans, ni per que los homens de Jupiter mostran e dian so que saban mes que altres homans?

Solució: Ve a le robrique de Jupiter que as an le primera part.

(12) Questió: Per que los homes de Marts son pus laugers que altras homes, ni per que home colerich a tost ira e tost pau, ni per que home de Marts anten tost e as sobtil e tost hoblide, ni per que a gran apatit, ni per que cora molt et es sartre o fuster, o marqueder de pabra et de carn salade et de vin?

Solució: Ve al capitol de Marts.

(13) Questió: Con lo Sol e Marts agen samblans quelitatz, so as per .B., per que as lo Sol bo et Martz as mal, e con as mal as pus mal que Marts, ni per que los homes del Sol an major apatit a esser reys, batlas e cumuns oficials que altras homens, ni per que los homes del Sol an pus doble volentat que altras homens, ni·l Sol per que a major offici et vartut que altra planeta?

Solució: Ve a le robrique del Sol.

(14) Questió: Luxuria astá mes naturalment per Venus que per altra planata, e las suas fanbras amen esser mes belas que bones?

Solució: Ve al capitol de Venus.

(15) Questió: Per que obsoludement los homes de Mercurius so[n] de millor furtune que los altres, e per que no a[n] axí intensa conplacció con a[n] las altras planates, ni per que los homes de Mercurius son mes inconstans e an mayns de farmetat que altras homes, ni per que los marcaders de Mercuri son majorment pus tost richs que altras homes, e per que los alquimistes amen mes obrar per el que per altra planata?

Solució: Ve al capitol de Mercurius.

(16) Questió: La Lune, per que as bone et male, ni per que per la Lune sa pervartex ordi an avene, ni per que la Lune astá causa de la mestrua de les fambras, ni per que la lune manifesta pus fortment sas vartutz que les altras planetas, axí con an sagnias, e an talar los arbras, et an navaguar, e an moura la mar, e an umplir e buydar las fonts, e los corsos vajatatz e sansatz? Solució: Ve al capitol de la Lune.

(17) Questió: As demanat si sajús Arias e Jupiter, e axí dels altras corsas salastials sagons lurs calitatz, an major poder e vertut per .A.B. que per lurs propias calilatz, so as a seber lur bontat e granesa e los altras.

Solució: Lo ferer, qui ab lo martel fa lo clau, major poder a ab se ma que an fer lo clau que ab lo martel, mas lo clau major pasió a per lo martel que per la ma; e ve a le primera part a le figura de .A. B.

(18) Questió: Con los signes e les planetes s'ajustan, con s'asguarden?

Solució: Ve a le primera part, et veges a le case de .A.B., e de .A.C., e de .A.D. , con .B. vens .A., e .A.

vens .D., et .A.C. son contraris dratament. En sanblant manera con an le case de Arias son Saturnus, Jupiter, Marts e Venus, .B. vens per drata linia, so as per drat asguardement, la .A., e la .A. vens .D., e la .D. la .C., e la .C. la .B., e per biax la .A. vens la .C., per so car vens .D. qui vens .C. E per aysó an le costilació a .ii. asguardements, la i. qui as de drat an drat, l'altra as de biax; e aquel qui as de drat an drat as pus forts e pus natural que aquel qui as de biax. E ve a le sagone part de la tersa part.

3.DE LA TERSA PART DE QUESTIONS

(19) Questió: As damanat si laxús Marts vens Jupiter en le case de Arias.

Solució: Anaxí con lo Sol liura samblanse de sa lugor a Venus, et Venus a Mercuri, et axí de aspera an aspera tro sajús, e anaxí Arias liura samblansa de sa vartut an Jupiter qui la pran sagons sa calitat. Axí con fa lo vaxel lo vi, lo qual vaxel fa lo vi bo o mal sagons que lo vaxel as bo o mal; et asó·s convartax, so as a saber que lo bon vi fa bon vaxel e mal vi fa mal vaxel; a samblant manera Arias done samblanse de sa vartut en forme de .B. et Jupiter la pran an forme de .A., et liura-le a Marts an forme de .B.A., et Jupiter la pran an forme de .B., e per aysó vens .B. e .A. as vansut laxús, e sagons que laxús as vansut ve samblanse de sa vensó sajús.

(20) Questió: As damanat que as signe e que es planeta.

Solució: Ve a le segone part de la primera robrique qui demane que as, e as de difinicions.

(21) Questió: Signe e planeta, que a an si matex?

Solució: Ve a la robrique demunt dita.

(22) Questió: Signe e planeta, que as an altra en que a an altra?

Solució: Ve a la robrique demunt dita.

(23) Questió: Lo sel, de que as e [a] lo sel materia?

Solució: Ve a le sagone part de la primera, a la robrique qui demane de que as.

(24) Qüestió: Los signes e les planates, per que son?

Solució: Ve a le sagone part de la primera, a le robrique de per que.

(25) Questió: Per que son .xii. signes e .vii. planatas e no mes ne mayns?

Solució: Ve a la sagone part de la primera, a la robrique qui quer de quantitat.

(26) Questió: Dels signes e planetes, quals son lurs propias et apropiadas qualitats?

Solució: Ve a le sagone part de la primera, a la rubrique de qualitat.

(27) Questió: Que a lo sel an si matex per que sia bo, gran, durable e podarós? Solució: Ve a le robrique demunt dita.

(28) Questió: Lo cel a apatit a moviment?

Solució: Ve a la robrique de apatit.

(29) Questió: Lo cel a an si matex propias e naturals contrariatats?

Solució: Ve a la sagone part de la primera, a le robrique de contrariatat.

(30) Questió: An lo cel ha comensament?

Solució: Ve a la rubrique de comensament, a la sagone part de la primera.

(31) Questió: An lo cel a sucsació de temps?

Solució: Ve a la rubrique damunt dita.

(32) Questió: Arias as .i. comensament o molts?

Solució: Ve a la rubrique demunt dita.

(33) Questió: Con lo sel sia sercla cuntinuat, a en el nagun mijá?

Solució: Ve a la rubrica de miyá, a la sagone part de la primera.

(34) Questió: Con lo cel sia substancia incorompabla, pot esser causa a corubció de substancia?

Solució: Ve a la rubrique de fi, a la sagone part de la primera.

(35) Questió: Lo cel, si as possat que no sia de aguals parts, pot eser causa a les agoltatz sajús?

Solució: Ve a la rubrique de agualtat, a la sagone part de la primera.

(36) Questió: Que as temps, ne que a an si matex, ni de que as, ni per que as, e anaxí dels altres gendras de questions.

Solució: Ve a lla rubrique de quando, a la sagone part de la primera.

(37) Questió: Per que los homes qui son natz an Maig raqueran naturalment avar honrament e sayoria sobra los homes qui son natz an Martz e an Abril?

Solució: Ve a la rubrique de ver, a la sagone part de la primera.

(38) Questió: Per que an astiu moran naturalment mes homes que an altra temps?

Solució: Ve a la rubrique d'astiu, a la sagone part de la primera.

(39) Questió: A home qui sia sa, qual mes d'astiu as millor?

Solució: Ve a la rubrique d'astiu a la sagone part de la primera.

(40) Questió: Lo loch hon astá lo cel, hon as, ni loch de que as?

Solució: Ve a la rubrique de loch, a lla sagone part de la primera.

(41) Questió: La manera que los corsos an sajús an lurs hobras e naturas, as causade de manera qui sia an los corsos dasús? Solució: Ve al quapitol de manera, a la sagone part de la primera.

(42) Questió: .A.B.C.D. son astruments dels corses desús, o la virtut dels corses desús, qui ve sajús, es astrument sajús de .A.B.C.D.?

Solució: Ve al quapitol de astrumentalitat a la sagone part de la primera.

(43) Questió: Lo martel e les tanales foran primerament consirades per la nasasitat del coltel o del clau, o per los astin[t]s e apatits naturals dels corses desús?

Solució: Ve al quepitol demunt dit.

(44) Questió: Un temps pot esar cause de altra simplament?

Solució: Ve al quepitol demunt dit.

(45) Questió: As demanat si lo cel as animat o no.

Solució: Ve al capitol de anima de cel, a la sagone part.

(46) Questió: Lo cel a .ia. forma tan solament o moltes?

Solució: Ve al quapitol demunt dit.

(47) Questió: Lo cel a an si matex natura ne virtut per la qual move si matex?

Solució: Ve al quapitol demunt dit.

(48) Questió: L'anima del cel que as?

Solució: Ve al quapitol demunt dit.

(49) Questió: La figura volibla qui as posade an asta Art, qual as sa utilitat?

Solució: Per la figura d'esta Art pot hom aver moltes maneres a fer judicis sagons asguardements que s'an los signes e las planates. Axí con posar Marts an Arias et Jupiter an Libra, et adonchs per linya diametral s'asguarderan abduas las costillacions dratamant per diversas contraris judicis de nos, qui som a París dejús Arias et Martz, et de los antipodes, qui son an contra. Asó matex dejús Libra e Jupiter et Canser et de Capicorn qui saran an oposit e an contraria costillació per umiditat de Canser et saquetat de Capicornus, et saran an concordanse per frador d'amdues. Et si dejús Canser as posat lo Sol, e dejús Capicornus Saturnus, saran las composacions doblas e dratas, et la costilació de Canser e del Sol s'auran per linya oblique a Arias e Marts; et asó matex de Capicorn e Saturnus, e aysó matex de Libra et Jupiter. E la costillació de .B.B. aurá ajude de .C.C. en part e an part desajude, e de .C.C. e .A.A. sará tota contrariatat, et de .A.A. sará masclade de concordansa e de contrariatat; e la costillació de .B.D. e de .B.B. autratal. Et aysó sará signifiquat per la figura, per la qual significació porá hom conexer con s'asguarden les planates et los signes universalment per tots los lochs del cel e de les asperas, e aysó conexer as gran avantatje en asta ciencia, per lo qual asta figura as util.

Es anquare la figure nasesaria en asta sciencia, car hom pot fer per los serclas movables las figures de les costilacions, sagons que n'avam donat aximpli en la quarte part, axí con Aries e Saturnus qui fan aquesta figura: .B.C.; e Arias, Saturnus e Jupiter fan aquesta figura: .B.C.A,; et anaxí de los altras. E per les figures que fan las latres, qui son an le figura volible, sap hom fer los judicis de les costillacions sagons las signifcacions de les latres d'on son fetes las figuras.

A anquare altre utilitat en la figura movable, car an le costilació de Arias et Marts, oposite a la de Libra e Jupiter, s'asguarden la .G. de Arias et Marts et la .E. de Libra e Jupiter, e la .E. de Canser e del Sol e la .G. de Arias e de Marts, e anaxí de les altras ragions. E per aytal ymagineció ha hom conexensa de los asguardaments de las asituacions dels moviments desús. Per aquellas fa hom judicis de les furtunes sajús, enaxí con l'astralabi es nasasari astrument a conexer l'asguardement et asituament dels corsas dasús et de lurs moviments: e ve a la sagone part qui as de la figura. (50) Questió: Per que son atribuitz dias propis a las planetas?

Solució: Si quascune planeta no agés propi dia, no·s pogren concordar o contrariar per dias an les furtunes et infurtunes; et ve a la sagone part de la figura.

(51) Questió: As demanat, si la cabra a sat et ymagine la font hon a bagut moltes veguades, si·s mou enans a ymaginar la font per son propi astint et apatit natural o per la influe[n]cia de furtune desús.

Solució: Dian los astronomians que los instints et apatits desús causan los dejús, et que la ymagineció de la cabra qui ymagine la font es primerament mugude per las causas desús anvés aquelas parts on as la font; axí con l'oma qui juga als ascachs e la costillació de furtune li fa guardar l'ascach e lo loch, per que ha bone fortune o infurtune en aquel loch, e aysó matex dels punts del dau; et ve a la sagone part de la figura.

(52) Questió: Con s'ajustan Arias, Saturnus e Jupiter, et Jupiter scia mascla e diurnal, es demanade si la sua masculinitat et diurnitat es vansude e infurtunade per la de Arias et de Saturnus.

Solució: Qui fa decogció de une erba qui sia calde et saque, et de altra qui sia umide et calde, la calor de la erba calde e umide se rasol e la qualor d'ela passa astar sots la virtut de natura de la aspecia de la erba calde e saque; e asó as, per so car .B. vens .A. En samblant manera Jupiter con astá ab Saturnus an Arias, adonchs la sua masculinitat et diurnitat pasa a la de Arias e de Saturnus, per so car a an ella pus gran natura de bontat, poder e virtut.

(53) Questió: As demanat si con s'ajusten Arias, Saturnus e Venus, la masculinitat et diurnitat de Arias e Saturnus vensan la fameninitat e nochturnitat de Venus, e si lo plom de Saturnus vens lo coura de Venus.

Solució: An les costillacions la .ia. planata vens per .ia. manera et per altra manera as vansude, et aysó an .ia. matexa costillació; axí con an le costillació demunt dita, en qui .C. vens .B., et .D. vens .C., e per so astá .D. done per frador e umiditat, mas no pot astar done per nocturnitat, car .ia. nocturnitat no pot vensra .iias. diurnitatz, ni pot astar done per .ia. famaninitat, car .ia. famaninitat no pot vensra .iias. masculinitats.

(54) Questió: As demanat per que·s fan las mostruitats sajús.

Solució: Ve a la sagone part de la tersa part. (55) Questió: Per que als signes son atribuides planetes, axí con a Arias Marts, e Quanser la Lune?

Solució: Si les casas no avian ajude per planates a ellas apropiades, no·s saguiria an negunes figures difarencia de furtune et infurtune; axí con de aquesta figura de .B.B. e de .D.D., e de aquesta .C.A., car no y poria esser venciment mas per la Lune qui ajude a Quanser contra .B., et Venus ajude a Taurus contra A; et ve a la rubrique de Quanser, Marts, Sol e Venus, e a la rubrique de Taurus et Jupiter.

(56) Questió: Con an hum mes e an .i. dia está lo Sol an Sagetari, et Jupiter an Picis, et Mars an Cranco, e Saturnus en Leo, et .i. home nex an aquel dia, qual signe a en el major domineció?

Solució: Sol e Sagitari fan aquesta figura: .B.B., et Jupiter e Picis fan aquesta: .A.D., et Marts e Quanser fan aquesta .B.D., et Saturnus e Leo fan aquesta .C.B., e per so car an le costilació son .iiii. .B., as la costilació de .B., et majorment a .B. sayoria en lo Sol et en Sagitari, per so car hi as pus doblement que an altra quasse, e per asó aquell ome sará mes furtunat per lo Sol e Sagitari, que per altre casa.

(57) Questió: En lo dicmenje as al matí la primera hora del Sol, sagone de Venus, tersa de Mercuri, quarte de la Lune, quinta de Saturnus, .via. de Jupiter, .viia. de Marts, e per aysó as demanat qual planata a major poder e virtut an aquelles .vii. oras.

Solució: Las .vii. oras fan aquesta figura: .B.D.D.C.A.B., et Mercuri i fa aquesta: .A.B.C.D.; e per aysó, quan los signes [son] de .B. o de .D., en aquell temps es la .viia. ora major, enaxí per ajude del signe, con as la sagone hore per Venus e la tersa per Mercuri per ajude de aquell signe; axí con si an aquell dia son las horas an Leo, vens .B., e si son an Pices, vens .D., et axí de les altras.

(58) Questió: As demanat si la .viiia. ora del dicmenje, qui as del Sol, e la novene, qui as de Venus, e axí tro a la .xxia. hora, es an aquell orde que son las .vii. horas primeras. Et si o son, deman: la .xxiiiia. hora d'equel dia matex, qui as dia natural, val sobra totes las horas qui son pasades an aquell dia, sotsposat que lla vi[n]tena e quarte hora, qui as de Mercuri, en lo dicmenje, sia an Pices? Solució: Les .vii. hores successivas qui son aprés las .vii. del dia de dicmenge fan aquella figura matexa que fan las primeras .vii. oras, e aysó matex de les .vii. oras qui determenan en .xxi. E per aysó cové lur .i.

judici matex, e las .iii. horas qui son sobra las .xxi., es la .ia. de .B., so as del Sol, l'altra de .D., so as de Venus, et la vintena et quarte ora as de Mercuri, e convertex-se an .B. majorment, per so car tot[e]s las .xxiiii. oras son del dicmenje e lo dicmenje as del Sol. E car anfra totes las .xxiiii. ores a .vii. .B. et .vii. .D., si lo dicmenje as an le casa de Picis, venen aqueles oras quax an trempanse de .B. e de .D.; enperó mes pertay a .B. que a .D., per raó de la propiatat del dicmenge, de qui son totes las .xxiiii. oras.

(59) Questió: Per que las planetas son mogudes de ponent a lavant?

Solució: Ve a la rubrique de la anima del cel.

(60) Questió: As demanat si lo cel sa mou a loc.

Solució: Ve a la rubrique demunt dita.

(61) Questió: As demanat si lo cel sa mou a nagun seu propi sentra.

Solució: Lo cercla de la aspera del Sol as sentra a lo qual sa mou axí circularment, axí con fa la pluje sajús dret moviment a son sentra.

(62) Questió: As demanat si Saturnus es major que lo Sol.

Solució: Considera l'orde dels comensaments generals dels quals as lo cel. Sagons que provat avam an la sagone part de la primera, lo Sol as major que Saturnus, per so que la major virtut que lo Sol a en los corsos sajús sa concort ab major qua[n]titat de la substancia, et la vartut de Saturnus, qui no as ten gran con la del Sol, se concort ab la cantitat de la substancia a ela subjecta.

Enquare: que naturalment vayam que la major virtut está an lo mig e la manor an los astrems naturalment, e per so, car lo Sol astá an lo mig de .vi. planates, es causa sajús que la virtut de les substancias naturals, qui son sajús, sian an lo mig d'eles; e asó esser no poria si Saturnus era major planate que lo Sol. Encara que si Saturnus era major que lo Sol, per so car as pus luyn a la tera, lo Sol no aparia a nos major que Venus, Marcuri e la Lune.

(63) Questió: as demanat si l'ome qui as nat an Gemini, estans .vi. signes sobra la tera et .vi. dejús, si aquel home es furtunat o infurtunat per las planatas del cel e·ls signes qui estan dejús la tera.

Solució: Diametra pertax lo cel an .iias. parts, e per aysó aquels qui astan dejús la tera no poden aver[r]

virtut que pusquen furtunar ni infurtunar l'ome qui astá an lo polus sagons las naturas que son an lo polus desús qui as sobra la tera. Et aysó apar an aytant que si una pera caya del polus desús, no cauria tro a l'altra polus dejús, ca[r] lo caer li saria pujar. Enquara n'avem asperiencia per la ymagineció qui ymagine, sagons que dit avam, que los antipodes cayen anjús; la qual imagineció as falsa e contra natura, per so cor imagine las natures qui son an lo pollus dejús. Concloax-se, donchs, que las planates ni·ls signes qui son dejús la tera no furtunen ni infurtunen los homens qui nexen dejús la tera, car las planates e los signes qui son an lo cel sobra la tera abastan a furtunar o a infurtunar aquels qui nexan an le tera, on los signes e las planates son con els nexen; e ve a la sagone part de la tersa part.

(64) Questió: As demanat si ome nat an le costillació de Arias et Saturnus, et que Gemini, Jupiter e Venus sian en asguardement de aquella costilació, sia mes fortunat o infurtunat per Arias e Saturnus que per Gemini e Jupiter e Venus.

Solució: Ve a la sagone part de la tersa part.

(65) Questió: As demanat per que la Lune as de complació de .D.

Solució: Si la Lune fos de complació de .B., no fora loch atrempat on sa aculís la influencia desús per los apatits sajús, car trop fore intensa calor an le aspera de la Lune.

4. DE LES QUESTIONS QUE ERAN DE LA QUARTA PART

(66) Questió: Duas son las natures per qui las causas causan lurs afectus, las unes naturas son les desús qui son dels corsas salastials, las altras dels corsas sajús; e per aysó demanam quals naturas son pus nasasarias causas a causar los afectus sajús: o las natures desús, o las naturas sajús?

Solució: Sagons natura par que con Marts e Venus estan tots sol[s] an le casa de Arias, o de Leo, o de Sagitari, que Venus sia transmudat en contrari actu, axí con l'aygua calde an la ola qui ascalfa la carn, qui as an le ola per l'ascalfament que lla flame del foc li done. E per aysó, si les naturas desús son pus nasasarias causas que las sajús, cové-sa de nasasitat qui l'aygua, qui an la ola ascalfa la carn, ascalfa aquela per la natura desús qui as causa sajús. Et as aquella natura de planata de .D. vansude per .B., d'on sa seguax que [en] totes las hores dels dias de l'ayn sia vansude et fase a la aygua ascalfar la carn.

E car as inposibol que la planate de .D., aquel que sia, vansude sia an totes costilacio[n]s, es manifest que la aygua de la olla, qui tots los dias de l'ayn pot ascalfar la carn, sia causade per la planata .D. qui sia vansude. As, donchs, manifest que las natures dasús no son tant nesesarias causas con las natures sajús.

Home ab ajude del Sol angenra home, e an la generació as lo para pus nasasaria causa e pus propi[a]

que lo Sol, car lo para engenra de si matex et posa lo fil an sa matexa especia, e aysó no fa lo Sol. E lo para, si as de complacció de .D. et la fambra autratal, angenran fill qui as de complacció de .D., e per aysó formalment hom angenra fill e lo Sol l'angenra per miyá et astá astrument an le generació. D'on sa saguax que·l para sta pus nasasaria causa a engenrar que lo Sol.

(67) Questió: Con Jupiter e Venus son an Gemini o an Libra o an Aquari, adonchs la costilació causa alegra sajús en aquels qui saran natz an aquella costillació, et per aysó as demanat si l'ome qui as an pacat e as an aquela costilació nat, pot aver tristicia e dolor del pacat, o si sará consarvat per la costilació en gog e alegre tota hora.

Solució: Sotsposat que .ia. fambra qui sia de la costilació demunt dita, age .i. fil que am de molt gran amor, si aquel fil vau auciura denant si, la costilació no la porá defendra de tristicia, plor e dolor; en samblant manera l'home pacador mes pot esar causat a tristicia e dolor per la libartat e consiencia a avar tristicia e dolor per son pacat, que per la costilació en que sará nat a alegra e a gog.

(68) Questió: As demanat si Deus a major pode[r] per justicia e misericordia, caritat e gracia sajús an furtunar o infurtunar los homes que las costilacions desús.

Solució: Deus as prima causa e las costilacio[n]s son causas secondarias, et per aysó as manifest que Deus as subirá an causar sajús so que·s vol sobra las naturas desús. E anquare que home as major causa sajús que·l Sol naturalment, sagons l'aximpli que avam dat dasús en la generació que·l Sol e·l para fan de l'home fil; et ve a le sagone part de la quarte part.

(69) Questió: As demanat si oma a libertat contra las costilacions desús.

Solució: Libertat as astrument de la volentat qui as une part de la anima de l'ome, qui as conjunte ab lo cos, e per aysó libertat an home as une de sas parts et as astrument anaxí natural a elacció, con son las oralas a oir e los uls a vaura; et las costillacions desús, jatsia que sian struments naturals a les furtunes e infurtunes sajús, no son estruments conjunts ab los corsos dels homes, ni no son parts d'els. E per aysó home ab sa franque volentat vens los afectus de les costilacions; e d'aysó avam asperiencia, axí con si l'oma a apat[it] an algun actu natural per sat, o fam, o son, o pixar, o luxuriar, pot ab sa volentat costrayer l'actu que no vengua de potencia an actu e no volrá per la volentat, qui no o vol, et no baurá, jatsesia que la costilació li·n do apatit; e va a la sagone part de la quarte part.

(70) Questió: As demanat si los homes, qui son an mortal pacat e qui no an consiencia ni negune moral virtut, poden fer contra lo cors natural de les costilacions et los actus desús.

Solució: Anaxí con la cabra qui no pot imaginar que l'aygua de la font, qui as dolsa, de la qual a bagude, sia salade, ni pot imaginar que llo lop cia bone bestia, enaxí las costilacions no poden vensra ni costrayer a ome per nagune manera libertat, car actus corporals no an poder sobra spirituals per nagune manera natural, e per aysó l'oma pacador per sa libertat a poder de aliger .i. pacat o altra sans que lla costilació no le·n porá costrayer.

(71) Questió: Costilació a tan gran poder an home qui dorm con en home qui vatla?

Solució: Costilació a poder sobra lo cors de l'ome per sanitat, o malaltia, o color, e per generació et per corupció, mas no s'asten a la anima, axí con la potencia visiva qui no s'asten a actu de oir, ni de gustar, mas de vayer tan solament; e per aysó la costilació aytan gran poder a an l'oma con vatla con con dorm sagons la natura del cors tan solament, axí con lo vent e la mar qui an poder sagons lur volentat an la nau con tots los marinés dormen, mas con lo notxer serva la nau, fa aquela anar per contrari moviment d'ela e del vent.

(72) Questió: Costillació pot costrayer l'ome qui a sat que no vage baura la hon sap que porá baura?

Solució: Nagune costillació as contra son actu per si matexa, sagons dit avam, axí con lo foch qui per sa natura propiament no pot esar contra ascalfar; mas, axí con l'aygua as per lo foch contra sa natura per ascalfar, sagons que dit avam, enaxí homa as contra sa costilació per la libertat de sa volentat adonchs con a sat e no vol baura, ni anar an lo loc hon poria baura.

(73) Questió: Custuma pot vensra costilació?

Solució: Home qui a sat, a sat naturalment, per so cor .B. vens an el la .D.; e per aysó .D., e la costilació qui a actu per la .D., donen apatit a l'oma que vage baura, mas la volentat done la lacencia de baura o de no baura. E per aysó si l'ome a acustumat a baura vi per raó de bone sabor, irá baura a la taverna vi, qui es de .B. contra la apatit de .D.; e per aysó custume vens costilació.

(74) Questió: Leo e lo Sol donen apatit de montiplicar .B., e Quanser e Venus de montiplicar .D., e per aysó deman si l'oma qui a gran sat [e] as mogut a alecció de baura vi, es costilat per .B.B. o per .D.D.

Solució: Naturalment hom qui a sat e a conexensa de vi, per .B. raquer baura vi, per .D. raquer baura aygua; e sobra aquesta natura astá libertat de volentat qui alig con sa vol contra .B. o contra .D.

(75) Questió: An les planatas ni an los matals as naguna natura qui pusca contra las costilacions e las naturas desús?

Solució: Nagun cors sajús inanimat no a alacció a mutació, axí con l'abra qui no a alacció a mudar-se de un loc an altra ni de une qualitat an altra, ni l'aur atratal; enaxí de los altras corses alamentats et inanimats; e per aysó qui no a alacció no pot contra costilació.

Dit avam de les quastions d'estronomia, e per elas e lurs soluciós pot hom aver conexensa de los judicis e de les accions desús et pasions sajús, on son causades las furtunes et las infurtunes dels homens. Et per les castions que fetas avam, poran los prinseps e los altras homes tranquar e rapandra los falsas homes e anguanadors, qui·s fayen esser astrunumiás e poc ne saban, car no saban raspondra a les quastions qui an ast tractat fetas avam.

Esplaguade as aquesta primera part d'estronomia per gracia de Deu, qui as de les suas .v. partz demunt ditas. E de la sagone part d'estronomia no cal tractar, car aquella sa pertayn als lochs de les oras e los graus, con la planata o planates está en lo signe, e aysó as conegut per lo astalabri e la taula, car ab l'astalabra se pranen les ores per ombra e ab la taula sa contan del dia que fo comensat lo nombra tro a sert temps. E per aysó, an quant aquest tractat, suficientment avam parlat d'el, et de la sagone part no qual dir altres raons, mas sotsposar que la taula sia vera.

Finit as aquest Tractat d'estronomia per vartut de Deu en la siutat de París, en l'ayn de .mcc.xc. e .v[ii]., e[n] lo mes de uctubri, de la incarneció de nostra sanyor Deus. Amen.

TEXT REGULARIZAT

Déu, amb la teva virtut i en honor teu.

Comença aquest nou tractat d'astronomia.

Per tal com hi ha molts homes que desitgen saber la veritat de les natures i dels secrets dels cossos supracelestials per l'art d'astronomia, i aquesta art és molt difícil d'aprendr, i els judicis, que es fan per ella, sovint es descobreix per experiència que són falsos, per això jo, Ramon, em proposo d'investigar i declarar en aquest tractat amb l'Art general a totes les ciències les natures i els secrets dels cossos supracelestes, perquè es trobin ocasions per les quals els judicis que es fan per ella es descobreixi que freqüentment són falsos.

També volem investigar i trobar noves maneres, amb les quals hom pugui tenir coneixement de molts secrets naturals, amb els quals es pugui tenir un gran coneixement de l'astronomia i dels seus judicis.

A més volem compondre aquest tractat d'astronomia per als prínceps i poderosos, per tal que amb aquest sàpiguen prevenir-se d'alguns astròlegs, que els enganyen amb judicis falsos que fan dels cossos supracelestes, perquè amb les coses que ens proposem de dir en aquest tractat, els prínceps i els altres homes podran conèixer els enganys i les mentides, que alguns falsos astròlegs intenten d'oferir-los, que es fan amb endevinacions i amb l'art de la geomància.

DE LA DIVISIO D'AQUEST TRACTAT

L'astronomia es divideix en dues parts: La primera part és dels moviments, de les conjuncions i dels encontres dels planetes en els signes. La segona part és dels judicis que es poden fer de les conjuncions i dels encontres dels planetes en els signes. Tota la ciència de l'astronomia es desplega i s'expressa en aquestes dues parts.

DE LA PRIMERA PART DE L' ASTRONOMIA

Aquest part la dividim en cinc parts:

(I)La primera part és dels principis de l'astronomia.

(II)La segona part de la figura de l' astronomia.

(III)La tercera de les conjuncions dels planetes i dels signes.

(IV)La quarta és de les objeccions que fem contra algunes opinions dels astròlegs.

(V)La cinquena part és de les qüestions.

I
[De la primera part] Dels principis de l'astronomia

Aquesta part es divideix en dues parts:

(1) La primera part és dels antics principis de l'astronomia.

(2) La segona part és dels principis de l'Art de Ramon, que s'apliquen als antics principis de l'astronomia, per tal que amb els principis de la seva Art hom pugui entendre i [atro]bar veritat dels antics començamens, e que les natures efacients d'ella pusca atrobar e mostrar.

1. DELS ANTICHS COMENÇAMENS D'ASTRONOMIA

Aquesta part és partida en dues parts.

(1) Primera part és dels dotze signes del cel. 

(2) Segona és dels set planetes.

E primerament direm de la primera part.

1.1. DELS DOTZE SIGNES DEL CEL

Lo cel, on són les steles fixes, han los astronomians departit en dotze parts, e cascuna part apellen casa.

E aquella casa apellen signe, ço és senyal d'aquella part del cel. E lo signe és assenyalat per les steles qui stan en aquella casa.

Primer signe és Àries, segon Taurus, terç Gèminis, Càncer, Leo, Virgo, Libra, Capricorn, Scòrpius, Aquàrius, Picis, Sagitàrius.

Per aquests dotze signes consideren los astronomians totes les natures del cel, e a cascun signe apropien condicions e natures diferents les unes de les altres. E per aiçò volem parlar en cascú signe segons sa condició. E primerament del primer.

(1) De Àries

Àries és signe a lo qual és comparada la complexió del foc, qui es calt e sec, la qual complexió del foc significam per .B. Calt és per sa pròpia calor, e és sec per la sequetat que la terra li dóna. No emperò que Àries sia calt ne sec en sa essència ni natura, mas que ha natura de montiplicar al foc sa calor e secor, en quant lo cel ha natura d'influir sa vertut en los corses çajús; així con lo sol, qui ha natura e vertut a montiplicar al foc sa calor ab sa resplendor e lluor, qui es semblant a la lluor del foc. Àries ab sa calor montiplica les calors çajús e destruu les fredors, e ab sa secor montiplica les secors çajús e consuma les humiditats. E deïm que ha calor e secor, per ço cor la sua natura e virtut ha major concordança ab lo foc que ab altre element; e per açò, con alguna planeta està en la casa de N'Àries, és fet judici segons la complexió de N'Àries e d'aquella planeta.

Àries és diürnal. E és dit que és diürnal, per ço car la sua pròpia natura e vertut ha major concordança ab lo dia que ab la nit. E per aiçò dien los stronomians que los hòmens qui neixen de dies en la costel·lació de N'Àries, són pus colèrics que aquells qui neixen de nits, e han per Àries més de virtut de dies que de nit.

Àries és masculí. Ço és a saber, que la sua natura e virtut, la qual ha per si mateix, ha major concordança ab los corsos çajús qui son masculins, que ab los femenins. E per aiçò qui neix en la constil·lació de N'Àries és pus estruc en les coses masculines que femenines. E si és concebut en la sua costel·lació, és per natura dispost a esser mascle, si, doncs, no és empatxada la natura de N'Àries per alguna planeta qui sia ab ell conjunta, qui sia contra sa complexió, així con Venus e la Lluna, qui han natura per la qual son engenrats los corsos femenins, qui segons comparació son més de la complexió de l'aigo que del foc.

Àries és movable. E és dit que és movable per ço car ha major concordança ab los corses çajús per moviment d'ells que per llur estar. E per aiçò, con los hòmens són en la costel·lació d'Àries engenrats o nats, són pus lleugers e corren més que altres qui sien nats en Taurus. Emperò menys dura ço que fan, que ço que fan los hòmens qui son engenrats o nats en la costel·lació de Taurus; emperò pus tost acaben ço que fan, que aquells de Taurus.

Àries ha Marts qui és sa planeta, ab la qual ha major disposació e concordança a influir sa virtut en los corses çajús que ab altra planeta, car Marts és lo missatge de l'apetit que los corses çajús han en pendre virtut d'Àries. E Marts pren d'aquella vertut d'Àries e dóna-la ab sa vertut als corses çajús, segons que l'han mester, per calt e per sec, e per masculinitat, e mobillitat, e diürnitat d'Àries, e d'açò qui a En Marts és pertayent.

Àries ha tres partides; la .ia. és apellada lo cap o cara, e aquesta és del matí tro a la tèrcia; e aquesta significam per .E. L'altra partida és lo migdia, e aquesta significam per .F., e és apellada lo mig. L'altra és de vespres tro al sol post, e aquesta significam per .G., e és apellada la coa. E aiçò mateix s'entén de la nit. E per aiçò dien los astronomians que Àries ha .xxx. graus: .x. en .E. pujant, .x. en .F. stant, e .x. en .G. davallant. E en cascú grau ha son propi judici intensament, e ha cascun grau parts menudes. E en saber la diversitat d'aquests graus, e en donar per ells judici, sta la major dificulat d'esta sciència. E aiçò mateix de los altres signes.

Àries ha en home lo cap e la faç, e la sua regió es Persa e Babilònia. Ço és a saber, que en lo cap e en la faç ha major poder que en les altres parts d'home. E aiçò mateix de los altres signes.

Aquestes son les condicions que ha Àries per si mateix simplement, ab les quals dóna sa vertut e comunica sa natura çajús. Emperò, segons que la planeta o planetes se conjunya ab ell, e estant en la sua casa, se condiciona sa natura, car, si la planeta o planetes ha concordança ab sa natura, tramet aquella natura çajús, e si li és la planeta o planetes contrària, tramet la sua natura çajús alterada segons lo subjet qui l'aporta çajús, ço és, la planeta o planetes. Així con lo gustar malaute qui aporta amargor al sentiment de la poma dolça. E aiçò mateix se segueix dels altres signes, segons la complexió de què són.

(2) De Taurus

Taurus és de la complexió de la terra, seca e freda, e aquesta complexió de la terra significam per .C. E Taurus és nocturnus, femení, fixus, e la sua planeta és Venus.

Ço per què los stronomians dien que Taurus és de la complexió de la terra, és per ço cor la terra pren d'ell virtut major per .C. que per .B.A.D. E ço per què dien que és femení, és per ço car ajuda a les sustàncies çajús qui són femenines. E dien que és de nit, per ço car ha major vertut de nit que de dia. E dien que és fixus, en quant no influeix sa virtut a los corses çajús que sien movables. E la sua planeta és En Venus, en quant ha ab ell major concordà[n]cia e natura que ab altra planeta. Dien los astronomians que Taurus ha de l'home lo coll e lo gargamel, ço és lo nou, e ha los arbres qui son plantats. E dien que ha aquestes partides çajús, per ço car prenen d'ell major influència e virtut que de negun altre signe, e és de la regió dels negres.

(3) De Gèmini

Gèmini és de la complexió de l'àer, significada per .A. Car dien los stronomians que ab humiditat e calor influeix pus fortment sa virtut que ab neguna altra complexió.

E dien que ha virtut de dies, e per aiçò l'apellen diürnal. E és masculí, per ço ajuda a les substàncies masculines. E dien que és comun en moviment, ço és a saber, que no ha natura que faça moure ni no moure los corses çajús. E la sua planeta és Mercúrius, per ço car ab ella tramet més sa virtut que ab altra planeta. E dien que ha de l'home los muscles, braces e mans. E la sua regió és Armínia. E és signe liberal, e fa bon coratge als hòmens.

(4) De Cànser

Cànser és de la complexió de l'aigua, qui és freda e humida, e la sua fredor e humiditat significam per .D.

E los stronomians dien que Cànser és de complexió de l'aigua, per ço car dóna sa vertut çajús a l'aigua e aquelles substàncies qui són de la complexió de l'aigua. E los estronomians dien que Cànser és femení, per ço car ajuda çajús a les substàncies femenines. E és movable, per ço car los dóna natura e apetit de moviment. E és de la nit, per ço car la nit ha ab ell vertut en aquelles substàncies qui stan en ella.

E dien los stronomians que Cànser ha del cors de l'home lo pits e l'estómac, en quant los dóna sa virtut. E ha los arbres qui naturalment són eguals en llonguesa. E és de l'oriental regió, qui es Armènia. E la sua planeta és la Lluna, car ab ella dóna majorment sa vertut çajús.

(5) De Lleó

Lleó és de la complexió de .B. E és fixus, ço és ficat. E los stronomians dien que és ficat, per ço con dóna çajús natura als corses que stian ferms, e que no hagen natura ni apetit a moviment. E dien que és masculí, e és del dia, e la sua planeta és lo Sol, e ha del cors de l'home lo cor, e·l costat e l'esquena.

E ha los arbres grans. E sa regió és Serucro, a la regió habitable, e és Aeret Egayon.

(6) De Virgo

Virgo és signe qui ha complexió de .C. E és comun, ço és a saber, que és comú a moviment e a no moviment. E és de la nit, e femení, e la sua planeta és Mercuri e ha del cors de l'home lo ventre, la tela diafragma e los budells, e és senyor de les sements que hom sembra en la terra. E és llarg, e de bon coratge. E la sua regió és Jeremita prop Jerusalem.

(7) De Libra

Libra és de complexió d'.A., per ço car enforteix calor e humidiat çajús en los corses elementats. E és masculí, e del dia, e movable, e la sua planeta és Venus, e ha del cors de l'home les llombles, pentení, llombrígol tro a les cuixes, e ha los arbres qui han egual quantitat, e és liberal, e la sua regió és Roma e Grècia.

(8) De Scorpió

Scòrpion ha complexió de .D., per ço car enforteix secor e fredor çajús. E és movable, e de la nit, e és femení, e la sua planeta és Saturnus, e ha del cors de l'home, la verga e los genitors e l'anus, e ha los arbres llongs e eguals, e la sua regió és Aràbia.

(9) De Sagitari

Sagitari és signe qui ha la complexió del foc, e és comú, diürnal, masculí, e la sua planeta és Júpiter, e ha del cors de l'home les cuixes, e ha la regió d'Índia, e és enginyós e artec.

(10) De Capricorn Capricorn és de complexió de .C., e és movable, nocturnus, femení, e ha Saturnus, e ha del cors de l'home los genolls, e és sua la regió d'Etiòpia.

(11) De Acàrius

Acàrius ha la complexió d'.A., per ço car enforteix en los corses humiditat e calor. E és signe qui és ficat, per ço car per sa natura estan los corses fermats e no han apetit a moviment. E és masculí, e del dia, e la sua planeta és Saturnus, e ha del cors de l'home les cames tro a les clavilles, e ha la sua regió en le terça part d'Egipte, e ha d'altres regions.

(12) De Pices

Pices ha complecció de .D., per ço car enforteix en los corses çajús fredor e humiditat. E és comú, e femení, e de la nit, e la sua planeta é[s] Júpiter. E ha del cors de l'home los peus, e fa los hòmens cautelosos e savis, e mescla moltes colors ab què fa los corses vaires, e la sua regió és septentrional e participa ab los Romans.

Dit havem del los .xij. senyals del cel e de llurs complexions e natures, segons les influències que influeixen çajús. Ara direm de les .vij. planetes e de llurs complexions e natures, segons les quals influeixen llur vertut en los corses çajús.

1.2. DE LES PLANETES

De les planetes son .vii., ço és a saber: Saturnus, Júpiter, Marts, Sol, Venus, Mercuri e la Lluna. E són steles qui han moviment de ponent a llevant per lo moviment que han pròpiament, mas per raó del cel, qui ha moviment de llevant a ponent, se mouen accidentalment de llevant a ponent, e són steles que los stronomians apellen errantes per ço car no han moviment per una mateixa manera, car la una planeta ha un moviment e l'altra n'ha altre, e cascuna ha sa pròpia spera per qui·s mou.

(1) De Saturnus

Saturnus és de la complexió de la terra, significada per .C., e és masculí, diürnal e mal e és seu lo plom e lo dissabte e és senyor de Capicorn e Acari e fa son cors en .xxv. anys axí con lo Sol en un any.

Los astronomians apropien a Saturnus moltes propietats segons sa complexió e segons la speriència que han hagude d'elles, mas no les proven. E jo, Ramon, vull parlar de algunes d'elles segons l'encercament que fas ab los principis de la mia Art, e parlaré d'aquelles propietats que ells dien e qui·m paren veres. De les altres qui no han semblança de veritat segons les condecions que li donen, no vull parlar. E aquest procés propòs tenir en les altres planetes.

Saturnus és mal per ço car és de la complexió de la terra, qui és de mala complexió segons comparació de la complexió de l'àer, qui és de bona complexió per la sang qui és font de vida, e malencolia és font de mort.

E los hòmens qui neixen en la sua costil·lacio són malencòlics e pesants, per la ponderosirat qui han de la terra e per l'aiga, qui naturalment són greus; e per la natura de la ponderositat són constants e ferms en llurs apetits e prepòsits e naturalment gorden envés la terra. E han bona memòria per ço car l'aigua és restretiva e cóbesa e impressiva e ama les spècies fantàstiques e matemàtiques, e la terra és espès subjet en què dóna la impressió de les spècies membrades; e per aiçò los hòmens malencòlics són disposts a haver grans scièncias per montiplicació de moltes spècies, e per natura los homens malencòlics són sospitosos e preveuen de lluny per imaginació qui ab malaencolia ha major proporció e concordança que ab altra complexió. E la raó per què malencolia ha major concordança ab imaginació és per ço car imaginació consira demesures e lleges figures e colors, qui poden esser mills imprenses en l'aiguo e la terra, per ço con han pus spessa matèria que han lo foc e l'aire.

Per ço car Saturnus és de la terra, e la terra és seca e freda, són los hòmens qui són nats sotz Saturnus naturalment disposts a esser llauradors e fan edificis grans, e naturalment han major apetit a haver oficis qui més pertanyen a l'aigua o a la terra que a l'àer e lo foc.

Totes aquestes propietats e moltes d'altres han los hòmens simplement per Saturnus, mas si alguna planeta o planetes està en lo signe conjunta ab Saturnus con l'home neix en aquella costel·lació, adoncs se muden les natures e condicions per la conjunció e planetes qui participen en aquell signe; e d'aitals natures volem parlar breument segons que serà vijares per les antigues opinions e per los començaments de la Taula General. Emperò no volem parlar intensament en aquest lloc, cor encare no havem parlat de les propietats de les altres planetes.

(2) De Júpiter

Júpiter és de la complexió de l'àer, qui és humit e calt e és bo e és seu l'estany e lo dijous e és senyor de Sagitari e Pisces e lo seu moviment fa en .xij. anys, així con lo Sol qui·l fa en un any, e es masculí e diürnal.

Per ço car l'àer e la terra son contraris per secor e fredor contra humiditat e calor, naturalment los hòmens qui neixen en la costil·lació de Júpiter deuen esser de contràries condicions d'aquelles que han los hòmens qui neixen sots la costil·lació de Saturnus; e per aiçò no·n cové que digam enaixí llonguament de les condicions de Júpiter con havem dit d'aquelles d'En Saturnus. Emperò bo és que digam algunes condicions que los homes han per En Júpiter.

En Júpiter és humit e calt, no per si mas car dóna humiditat e calor, e influeix sa vertut çajús e és senyor de la sang qui és naturalment humida e calda. E los hòmens qui neixen sots En Jupiter deuen esser alegres per ço car vida d'hòmens sta majorment per humiditat e calor; e deuen esser llargs per ço cor lo foc és llarg en quant és difusiu e departeix les parts e l'àer qui és omplitiu e més convertible que altre element, e per aiçò los hòmens sanguinis ni han por de pobresa ni de fretura e naturalment són vanaglorioses e qui amen honrament més que altres hòmens, per ço con han pus noble complexió. E per l'apetit major que han a bé, naturalment han major desig d'infants e més los amen e·ls volen haver que altres hòmens per ço que montipliquen l'espècie humana. E los homes sanguinis són naturalment pus lleials que altres e més se fien en tots homes e no són murmuradors ni maldients, e pus volenteres ensenyen ço que saben que altres homes, per ço car amen més que altres homes per raó de la liberalitat del foc e de l'abundància de l'àer.

Home sanguini nat sots En Jupiter sens conjunció d'altra planeta deu haver naturalment grossa imaginació plena per l'abundància de l'àer. E per aisò home sanguini cull grosses espècies en la imaginació així con lo colèric, que les cull magres e primes, car enaixí con l'aigua les restreny, lo foc les allarga, e així con la terra les desseca l'àer les ompleix e les vivifica; e açò deïm segons comparació de la natura de la imaginació, qui ha una natura per Saturnus e altra per Júpiter.

E per aiçò l'hàbit de sciència que han los hòmens de Júpiter, so és a saber, dejús ell nats, han sciència lleial e palpable e lleugera d'entendre, car hom sanguini no té naturalment secret. Emperò lo subjet de son hàbit de saber no és tant stable com de los hòmens de Saturnus, e aiçò és per ço cor lo subjet de la imaginació del sanguini és moll segons comparació del colèric, qui l'ha dur e sec. E per aiçò diu que los homes d'En Júpiter aprenen e entenen pus lleugerament que los homes d'En Saturnus; mas pus tost obliden que los melancòlics. Los hòmens d'En Júpiter amen oficis naturalment segons que són pertanyents a la complexió d'En Júpiter e a les sues altres proprietats, així con carnisser, caçador e pescador e home d'armes, qui fan sang, e així draper qui consira calor e color e noblesa de drap, e lo taverner qui consira vi per alegria, e lo pintor qui consira les figures per alegrar lo cor, e açò mateix de bels vestiments e ornaments, e de bels edificis novells. E per aiçò los hòmens sanguinis són atrobadors de novelles maneres més que altres hòmens. E los malencòlics stan pus fortment a les antigues costumes que a les novelles.

(3) De Marts

Marts és de complexió del foc, qui és calt e sec e és masculí e nocturnal e és mal e ha lo ferro e lo dimarts, e és senyor d'Àries e d'Escorpió e fa son cors en .ii. anys.

Car Marts és de complexió del foc e lo foc és element qui crema e consuma çajús los corses elementats, dien los astromomians que Marts és mal. E per aiçò dien que los hòmens qui neixen a la sua costil·lació són mals e combatedors, e fan, per la còlera que han, baralles. E són homes lleugers per ço car lo foc és lleuger e consuma la grossa matèria de la terra qui és feixuga, e ateneeix la forma de la terra.

E per aiçò deïm que los hòmens colèrics no viuen molt, car la natura de la terra és poca e dessecada e la calor no ha en qui·s pusca sostenir, així con en lo carbó, la matèria del qual és consumida e fa la cendra.

Emperò si l'home colèric passa vultra sa joventut, viu molt per natura, car la matèria de la terra engruixa per la concorda[n]ça que ha ab l'aigua que li dóna fredor contra la calor del foc. E car l'aigua ha concordança ab l'àer per humiditat, dóna a la terra humiditat per atrempar la gran secor; e adoncs la terra en lo còleric és grossa e pesant e plena de sa natura, e lo foc no la pot consumar per calor ne l'àer per humiditat contra secor. E per aiçò los hòmens colèrics viuen més que altres hòmens, car bona digestió han per calor del foc, qui és gran, e la terra és subjet ple e estable fondament e trempat.

Enaixí con los homes qui neixen dejús En Marts són colèrics per ell, dien los astronomians que amen e han apetit a les condicions de Marts. E per aiçò car lo foc és movable més que altre element, és home colèric pus tost irat que altre, e ha major ira. Mas la ira no li dura molt, per ço car lo foc és consumatiu, e la terra per qui home colèric és sec és tost consumada per la gran calor del foc. E encara dien que home colèric tost atorga o nega sens acort e tost emprèn afers, e tost s'anuja e és incostants e de dues cares. E aquesta natura li ve per lo gran moviment del foc, lo qual Mars enaixí a l'home aquell moviment montiplica ab sa natura per la còlera, com fa lo Sol al foc calor en estiu e de dia ab sa llugor.

Home nat sots En Marts és subtil e aprèn e entén tost, mas per natura no ha bona memòria e oblida enaixí tost con entén e vol. E aiçò esdevé per la imaginació que és trop seca en l'home colèric, car la gran calor del foc la desseca, e per aiçò los espècies fantàstics no han durable fondament. E encare que per lo gran moviment de la còlera e la natura de Marts l'enteniment con comana les spècies a la memòria, sobtosament les comana e sobtosament les vol recobrar, per ço con ha gran apetit a guanyar e a montiplicar altres espècies. E la memòria per aital sobtós moviment no ha desliberació ordenada a rebre ni a conservar e retre les antigues spècies, e és malalta per sobrada abundància de còlera e de Marts. E aiçò mateix és de la imaginació que és de la memòria, que no ha desliberació a imaginar les figures e els hàbits de les corporals substàncies. E aiçò mateix se segueix de la natura del cors, car home colèric corre més que altre home; mes tost és ujat, car per lo gran moviment és tost consumida la complexió de la fredor en la terra e d'humiditat en l'aiguo.

Los homens nats dejús Marts han apetit a esser ferreres per lo foc, que és calt, e amen lo ferre, per ço con és sec per la terra, e naturalment amen fer colp de martell, d'espases, maces, sagetes, e per aiçò son ferrers, fusters, sartres e batallers. Per En Marts e per la còlera encara són toronpadors e sonen caramelles per ferir l'àier, car poden més vent gitar per la boca que altres homes, per ço car són pus buits e han menys de carn. E encara home colèric ama mercaderies de complexió de foc més que altres mercaderies, e enaixí dels altres officis. E encara que home colèric ha major apetit a viandes caldes e seques que a humides e fredes, e ama més grogues colors que altres, e llongues vestedures, casa, spasa e coltell, e enaixí de les altres coses pertanyents a la natura del foc. E encara que home colèric somia més que altre, mas fa pus breus somnis que altre, e pus tost los ha oblidats, e somia segons la natura de Marts e del foc naturalment.

Segons que havem dit de Marts per la complexió del foc, pot hom dir d'ell per sa masculinitat e nocturnitat, e son dia e sos signes, car en tots obra segons les condicions que ha per lo foc, que és son estrument general a trametre sa virtut en moltas espècias, axí con lo martell, que és al ferrer general strument a fer coltell, espasa e clavell; i així de les coses semblants. I el mateix se segueix de les altres planetes, per tal com estan condicionades per les complexions dels altres elements.

(4) [De Sol]

El Sol és calent i sec i té la complexió del foc i és masculí i diürn. També té l'or i el diumenge i és mitjà, és a dir bo per la calor i dolent per la secor, perquè amb la calor genera i amb la secor corromp; i és senyor del Lleó i fa el seu curs en un any.

El Sol i Mart són semblants per la complexió del foc; i per això es pot dir extensament d'aquest segons el que hem dit de Mart. Però intensament el Sol té algunes condicions que Mart no té. I el mateix es pot dir a la seva manera dels homes del Sol, que tenen algunes condicions per la constel·lació del Sol, que no tenen els homes per la constel·lació de Mart.

El Sol és l'estrella major del cel i per això té major poder pel foc que cap altra estrella. I com que el sol té el dia i el dia és millor que la nit, el sol és bo, el qual dóna alegria a causa de la seva bellesa i pel fet que produeix el dia. El Sol també és bo perquè consumeix els vapors grossos i viscosos, que té la terra a causa de la nit, com ara són boires, aire gros, i humors grossos. També és bo perquè els homes es procuren allò que els és necessari més aviat de dies, que els fa el Sol, que no pas de nits. El Sol també és bo, perquè fa que siguin sanitosos els llocs, perquè consumeix la corrupció que l'aire té a causa de la nit.

El Sol també és bo perquè fa l'estiu, en el qual els fruits i les messes maduren; i el Sol és bo perquè és l'instrument que fa possible collir els fruits de les herbes i de les plantes. El Sol també és bo per moltes altres propietats que seria prolix exposar. I per això, com que el Sol té totes aquestes bones condicions i propietats, tal com s'ha dit, els astrònoms diuen que no és bo intensament per la calor i la secor, sinó a causa del fi pel qual ha estat creat; i aquest fi és il·luminar el dia, fer l'estiu i madurar els fruits. Tanmateix és dolent per l'excés de calor i de secor, perquè multiplica més la còlera cremada que Mart, ja que és una estrella major. I per això a l'estiu moren més homes que en cap altre estació, i per això els astrònoms diuen, com crec, que el Sol és un planeta que fa més bé que mal en les coses d'aquí baix.

El bé el fa per la seva calor i pel fi pel qual ha estat creat; el mal el fa per la seva secor, que consumeix la humitat dels homes. I per això els homes que han nascut en la seva constel·lació són més bons naturalment per una manera i més dolents per una altra, que no pas els altres homes que neixen sota la constel·lació d'una altra planeta. Per aquella manera que s'acaba d'esmentar, és a dir aquella per la qual els homes són bons naturalment pel Sol, els homes volen ser reis, batlles, jutges i comunes persones, per ço que pusquen fer gran bé; e amen haver aitals oficis, per ço car comun bé ho requer, per ço car lo Sol és la pus comuna planeta del cel, per sa gran substanca, corporeï[t]at, clardat, moviment e fi.

E per aiçò los hòmens del Sol han major apetit a pujar a major honor e poder que altres hòmens, e han apetit a totes aquelles coses e oficis per què pujar pusquen, així con lo pagès del Sol que vol esser marcader, e puixes batlle o burgès, e puixes jutge o cavaller, e puixes comte, e puixes rei. Emperò car lo Sol té de la terra secor efectivament, ha condicions males segons Marts o Saturnus. E per aiçò los homes del Sol són pus mals hòmens que altres con són mals, car enaixí con per bontat e per la calor han major apetit a bé comú que altres hòmens, enaixí per secor e car són mals, han major apetit a fer mal que altres hòmens.

Los homes del Sol, e deïm hòmens del Sol per ço cor son nats en ell, han apetit en ciències saber e en haver vertuts, segons que·l Sol los do bé per calor e secor, e per bonea e malea. E per aiçò un hàbit han de saber aquells que han més enclinació a bé e calor, altre hàbit han de saber aquells qui han apetit a saber per inclinació de secor e de fer mal. E per aiçò los hòmens bons e colèrics han bon hàbit de saber e enserquen veritat per bona entenció e, con la han trobada, amen-la e atorguen-la al mestre qui l'ha ensenyada; e encontinent han apetit a mostrar aquella veritat e a saber altra veritat.

E aitals hòmens són de l'afirmació e aprenen més que altres hòmens e fan menys d'objeccions. Mas los altres hòmens del Sol, qui són mals e per la secor han dependència a la terra e a malencolia, fan moltes objeccions e són de la negativa, per ço cor sovent neguen e contradien, e per iniquitat no volen atorgar veritat, si l'entenen, ni la volen mostrar. E són homes scarnidors e reprenedors qui poc aprenen, e són trists e ergullosos per saber, en quant són contra la fi bona del Sol e de sciències, e han lo subjet de la imaginació trop seca per secor e per ira e tristícia, e per lo gran moviment que han de parlar, e car parlen contra consciència qui desseca lo cors, en quant dóna passió a l'enteniment e a la volentat, cor no confessen veritat e per aiçò aitals hòmens han poca virtut en la memòria, enteniment e imaginació, e han grans vicis en la volentat, e han apetit a pujar a grans riqueses, honraments ab maestries e grans tracions, e son mals e falsos hòmens.

(5) [De Venus]

Venus és de la complexió de l'aigua, que és freda i humida; i és femení i nocturn, i té el coure i el divendres, i és senyor de Taure i de Balança.

Els astrònoms diuen que Venus és un bon planeta, perquè tempera la malícia de Saturn per la contrarietat de la humitat i de la secor; de la mateixa manera tempera la malícia de Mart. I Venus és un bon planeta, perquè és proper al Sol, que és bo per la calor com hem dit abans al capítol del Sol. També és bo perquè amb la seva fredor tempera aquí baix la gran influència de la calor que ve del Sol; i és bo perquè és senyor de les aigües compostes, d'on surten les pluges, els torrents, les fonts, els rius, de què viuen les plantes i els animals.

Diuen els astrònoms que els homes que han nascut en la constel·lació de Venus tenen instint i apetit natural per a les condicions de Venus. I per això són temperadament flegmàtics, perquè Venus no té una complexió tan intensa per l'aigua com la Lluna, ja que la participació que té amb el Sol la tempera.

I com que el Sol il·lumina l'aire, Venus té una virtut més intensa per la humitat que per la fredor; i per això diuen que els homes que han nascut sota Venus són de millor complexió que els qui han nascut sota la constel·lació de la Lluna. L'aigua per la seva humitat i fredor és ocasió per la qual les herbes i les plantes i els animals creixen, i les carns dels homes s'inflen per l'aire temperat. I a causa d'això diuen que Venus és ocasió de luxúria, de pol·lució i d'escampament d'aigües; i com que en la luxúria hi ha delectació natural que ve del riure, del cant i dels instruments, diuen que els homes nascuts en la constel·lació de Venus són mims o joglars i inventors de cants i d'instruments i estimen tots aquells oficis que tenen relació amb la delectació de la luxúria, com ara els barbers, que afaiten la barba i pentinen els cabells; i com les bugaderes, que renten la roba; i els pintors que pinten figures a les parets; i així d'altres semblants a aquests, com aquells que en les noces i les festes dirigeixen les dances i els jocs. I per això Venus és un planeta que fa que els homes estiguin ociosos; i els desvia dels límits de les coses corporals que tenen instint i apetit cap a l'existència, i els inclina cap a les apariències i les vanitats. I també Venus inclina les dones més cap a la bellesa i l'ornamentació que cap a la bondat; i té aquesta naturalesa per l'aigua, que té apetit cap als cosmètics de la cara, de les mans, de les robes i cap a l'agençament de les cases, dels vestits i dels colors bells.

(6) De Mercuri

Mercuri és planeta mijancera, e ha l'argent viu e dimecres, e és del dia, mas ell és senyor de Gèmini e Virgo.

E dien que és planeta mijancera, per ço car ha ab Venus .i. any de cors, e no é[s] per si mateixa per calt, humit, fret e sec. E aiçò dien los astronomians, per ço que sia strument on se facen les converscions de les influències de los signes e les planetes, que són dessús, e que Mercuri lliure aquella conversió a la Lluna, en qui·s lliura la influència als istints e apetits naturals dels elements e de llurs elementats.

E aital natura de planeta és necessària en los corses celestials, per ço que ordonadement se lliure llur influència çajús; ço és a saber, que aquella planeta o planetes qui venran ab major virtut del signe e de si mateixes en Mercuri, que En Mercuri sia subjet, en qui aquella conversió se faça; ço és a saber, que la costil·lació d'En Mercuri sia pus estruga e de millor fortuna als hòmens qui en ell neixen, per aquella conversió qui·s fa en ell de les influències dessús. Així con en lo pebre, qui·s converteixen les virtuts dels elements a la fi del foc, e en la carabassa a la fi de l'aiguo; e enaixí dels altres.

Alguns dien que En Mercuri es calt e sec, per ço que atrempa per veïnança la multitud d'humiditat e fredor d'En Venus e de la Llune. E fóra assats aparent raó, si no fos la natura de le conversió que dita havem, la qual és necessària a la natura del cel. E par que pus sufacient rasó sia que En Mercuri sia de la complexió de l'àier, qui pus lleugerament se converteix, que de la complexió del foc, qui es consumatiu e greu de convertir per la gran virtut que ha per calor e duresa per la terra de qui pren secor.

Mercuri ha natura molt convertible e alterable. E per aiçò los homes qui neixen en le sua costil·lació segueixen aquella natura per estint e apetit natural, així con los hòmens que adés han un prepòsit e adés n'han un altre, e lleugerament afermen e neguen, e descorren per diverses oficis e sciències, e són menys costans e ferms que altres homes. E per aiçò dien que les fembres qui són de Mercuri greument són castes. E dien que los mercaders de Mercuri venen [e] compren pus sovint que altres homes, e pus sovint han apetit a me[n]jar, beure e riure, plorar que altres hòmens. E aiçò mateix se segueix de les altres coses semblants a aquestes, així con de vaires colors, e de sovint gonyar e perdre, e esser sovint sans e malaultes, llargs e còbaus, grasses e magres, amics e desamics, ardits e volpells, e lleugerament entenen e ignoren, membren e obliden. E totes aquestes alteracions han per la natura que ha Mercuri, en qui·s converteixen les influències dels corses dessús. E per aiçò los hòmens d'En Mercuri són pus ordonats que altres can són bons, e pus desordenats con són mals.

(7) De Lluna

Lluna es de la complexió de l'aiga, qui és freda e humida, e és bona e mala, e femenina, e és de la nit, e ha l'argent e los dilluns, e és dona d'En Cànser, e fa son cors en .xxvij. dies e .viij. hores.

Ço per què los astronomians dien que la Lluna és bona e mala, és majorment per ço car pren e cull enaixí en sa spera les influències qui venen dessús çajús, con fa l'estiu les maduracions de los fruits dels arbres.

E con la Lluna dóna bona influència és bona, així con lo tallament dels arbres, e en podar les vinyes en la Lluna vella, en qui és bon tallament, e mal en la Lluna nova; e així con los hòmens qui caen de gota segons llunió, e alguns falcons qui en una Lluna no volen caçar e són bons en altra; e aiçò mateix del forment, qui en tal llunió porà esser sembrat, que·s pervetirà en ziztània, qui és jull , e l'ordi en avena. E aiçò mateix de les fembres qui han sang, e de les sagnies, e de los navegaments dels hòmens, e enaixí de les altres coses semblants a aquestes, així con de pluges e vents, e los crancs, qui son buits en la Lluna vella. E per aiçò diu hom que la Lluna és bona per una manera e és mala per altra. E les propietats e natures que dites havem de la Lluna no són totes sues formalment, mas que les lliura çajús als elements de la spera del foc per stint e apetit natural d'ells e de llurs elementats, segons que pren aquelles propietats formalment dels signes e de les altres planetes.

Dien encara que la Lluna és mala segons que és causa de fleuma, qui és freda e humida, e és mala complexió, per ço con fa los hòmens massa grossos e grasses, pareroses e de poc enginy e moviment, e los fa massa dormir, escupir e tossir, e no dóna tan bo apetit a menjar, ne fa tan bé sentir les sabors e odors de les viandes, con fan les altres planetes. Dien encara los astronomians que la Lluna és mala per la nit, qui no és tan bona con lo dia, e car la nit fa gros àer e feixuc e viscós e car dóna clardat en la nit, dien que és bona; e enaixí de moltes altres condicions per les quals la Lluna és bona per les unes e mala per les altres. E per aiçò, en ço que la Lluna és mala, són los homes mals naturalment qui neixen en la sua costil·lació, e aquella llur mala natura pot hom conèixer per ço que dit havem del Sol, qui és de contrària complexió de la Lluna.

Enaixí con lo Sol fa l'estiu montiplicant al foc calor, per ço car és semblant a ell en llugor, enaixí la Lluna fa l'hinvern, per ço car és semblant a l'aigua en blancor. E per aiçò la Lluna és planeta per la qual çajús se fan impressions de colors pus fortment que per altra planeta, axí con l'aigua qui pren color vermella en lo vi e en la sang, e negra en la tinta, e vert en les herbes, e enaixí de les altres colors. E per aiçò dien que, enaixí con En Mercuri ha natura ab qui·s converteixen les natures de les influències qui vénen de dessús çajús, enaixí la Lluna és planeta per què·s converteix la color de l'aiguo en moltes colors.

La Lluna atrau enaixí les natures, stints e apetits dels seus hòmens, enaixí a les natures de sa spera e de si mateixa, con fa les aigües e llurs natures a sa espera, per ço que llur do en elles influències qui vénen dessús; per aiçò los homes qui són de la Lluna segueixen aquells oficis qui·s pertanyen a ses condicions per fredor e humiditat, e per sa femininitat e nocturnitat, així con los pescadors, llavadors de draps, banyadors, hortolans qui reguen, moliners qui fan conduïts d'aigües enagades, e aiçò mateix de los altres oficis dels quals naturalment han apetit los hòmens qui neixen en la complexió de la Lluna.

La Lluna ha major ofici d'omplir e buidar que neguna altra planeta; e aiçò és, car per l'aigua ha grossa matèria e és restrectiva, que tanca los porus e no·n leixa eixir les vapors, e car l'àer omplatiu requer vacuïtat, car no pot sostenir la repleció, així con l'home qui ha massa menjat e begut, qui gita per la boca les viandes que ha menjades e lo vi que ha begut. E con la Lluna ha evacuades les substàncies çajús, ha apetit que los omplesca, car l'aigua qui és còbassa ho requer, e l'àier qui és omplactiu autretal; e aiçò mateix de la natura que la Lluna ha per la resplendor del Sol, qui en un temps li dóna molta llugor e en altre, poca; e per aiçò diu que la Lluna és creixent e aminvant.

Dien que la Lluna en .i. temps creix la mar occidental e en altre la mar oriental, e con creix la una mar buida l'autra; e aiçò mateix de les fonts e pous, e de la sang dels animals, e de llurs estints e apetits naturals.

Diu-se que la Lluna pren en aquella figura, qui és en ella negra, les influències qui són de color negra, vert, blava e confusa e mesclada, e qui han grossa matèria. E en la partida on no és aquella figura, pren les influències qui són de color blanca, diàfana e llugorosa e intensa. E en aquell lloc, en què pren les influències dessús, les lliura als estints e apetits naturals e als sobjets, així con són les plantes, herbes e animals e fonts, qui con és gran sequetat e calor çajús han apetit a pluja e la virtut de la Lluna, per ço que procur pluja; e així de les altres coses semblants a aquestes, les quals serien llongues de contar, e qui·s porien atrobar ab lo procés de la Taula General.

Dit havem de les planetes e de llurs condicions, propietats e natures, e aiçò mateix dels signes. E per aiçò que n'havem dit, pot hom haver coneixença dels judicis mesclats e conjunyent les unes planetes ab les altres, discorrent per les cases del cel e esgardant qual casa ne qual planeta és pus forts en aquella costil·lació que és en aquell temps, en la qual és feta la interrogació e la nativitat de l'home; e d'aiçò parlarem pus llargament en la terça part d'aquest tractat.

Parlat havem de la primera part dels començaments. Ara volem parlar de la segona, en la qual se conté ma opinió que és significada esser vera segons los come[n]çaments de la Taula General, ab los quals encercam los secrets e les natures dels signes e de les planetes.

2. DE LA SEGONA PART DELS COMENÇAMENS DE STROLOMIA

En aquesta part encercarem si és veritat ço que havem dit de la primera part. E fem l'encercament ab los començaments de la Taula General e ab les .x. maneres generals a totes qüestions. E són aquestes: bonesa, granesa, duració, poder, saviesa e volentat, virtut, veritat, glòria, diferència, concordança contrarietat, començament, mijà, fi, majoritat, egualtat, menoritat. Ab aquests .xviii. començaments generals pot hom ensercar totes coses qui sien scientífiques e possibles a entendra. Los deu genres de qüestions són aquests: utrum, qui, de què, per què, quant, qual, quan, on, com e ab què. Per aquests .x. genres de qüestions van totes demandes e enterrogacions. Ab bonesa encercarem per què és bo En Júpiter, e per què és mal En Saturnus. E ab granesa, per què són grans o pocs. Ab duració, per què duren. E enaixí de llur masculinitat e femeninitat, calor e secor; e enaixí dels altres. E per què, demanarem qui és Àries e de què és Àries; e enaixí de les altres qüestions, signes e planetes.

2.1. DE VENCIMENT

Dit és que los signes e les planetes han efectivament les complexions dels elements. Ara volem encercar qual signe, e açò mateix dels planetes, és pus bo e pus gran en poder e virtut que altre. E aiçò trobarem segons les condicions dels elements, complexions, significades per .A.B.C.D., les quals mesclarem per ço que trobem qual venç l'altra; e per aquell venciment porem conèixer qual planeta venç l'altra e segons la casa en què són.

(1) D'.A.B.

Dit havem que .A. és humit e calt, e .B. és calt e sec. E .A. és humit per l'àer [e] és calt per lo foc. E .B. és calt per lo foc, e és sec per la terra. E per aiçó la .A. ha dues qualitats, .ia. pròpia e altra apropiada. E aiçò mateix és de .B.. E car propi és pus bo, pus gran, pus poderós e vertuós que apropiat, per aiçò .A.B. valen més per qualitats pròpies que apropiades. E per aiçò la substància ha repòs en sa pròpia qualitat e viu per qualitat apropiade, així con en home en qui natura humana ha repòs per humit radical, qui fa l'espècie humana, e viu per lo nutrimental, qui és per menjar, beure e dormir, e les altres qualitats a allò pertayents.

Fet mesclament de dues herbes o sements, la una de complexió d'.A. e l'altra de .B., la .B. venç la .A. per ço car la .A. ha la calor de la .B., e la calor de la .A. ha major apetit d'estar en l'essència de l'herba de .B. que de l'herba d'.A.. E aiçò és per ço car callor és en .A. apropiada qualitat e és pròpia en .B.. E per aiçò, con En Jupiter e Marts són en Leó, venç En Marts e Júpiter és vençut. E enaixí con Mars venç Júpiter per calor, lo venç per secor e per nocturnitat, masculinitat e malesa, e per metall, dia e signe. E aiçò és, car les complexions dels elements han pus general[s] començaments de bontat, granesa, poder e virtut, que les masculinitats, nocturnitats e les altres, con sia açò que les complexions dels elements sien fonts generals qui ixen de los quatre elements, qui són substàncies generals, e masculinitat e los altres són fonts especials qui per nativitat ixen, segons astronomia, de les subtàncies specials.

(2) D'.A.C.

La .C. significa complexió freda e seca, qui és complexió de la terra, e la terra és formalment seca per si mateixa e és freda per l'aigua. E per aiçò con de dues herbes eguals en poder e vertut, la una de complexió d'.A., l'altra de .C., és feta una medecina, .A. no venç .C., ne .C. no venç .A., car egualment són contraris per qualitats pròpies e apropiades. Mas si lo pacient, qui beu la medecina és de la complexió d ´.A., és vençuda .C. per .A.; e açò·s converteix. En semblant manera és de les constel·lacions, així con si Saturnus e Júpiter s'encontren en Gèmini, venç Jupiter Saturnus; e si s'encontren en la casa de Taurus, és vençut En Júpiter. E deu esser fet lo judici segons aquella planeta qui venç l'autra.

(3) D'.A.D.

La .D. significa la complexió de l'aigua qui és freda e humida. E si és fet un lletovari qui sia de complexió d'A .D., venç .A., e la .D. és vençuda en aquell lletovari. E açò és, per ço car l'àer dóna humiditat a l'aigua, e en aquella decocció recobra-la l'àer e pert-la l'herba qui és de .D.. Per tot ço no roman que l'.A. no vença la .D., car si la .D. vencia l'.A. per la complexió del pacient, montiplicaria la malautia per lo lletovari, lo qual és per abundància de .D., e de medicina no seria ciència. Venç, doncs, .A. la .D., emperó no·l venç tan fort con faria si lo pacient era de complexió d'.A..

En semblant manera és de les planetes qui·s conjunyen en la casa de N'Aquari o d'En Pices, con sia ço que la una sia d'.A., l'altra de .D.. E per aiçò l'astrolomià deu donar judici per la .A. qui venç la .D..

(4) De .B.C.

Lo foc és calt per sa natura e és sec per la terra; e la terra és seca per sa natura e és freda per l'aigua. E per aiçò, con lo metge fa una medecina de dues herbas, la .ia. de .B. e l'altra de .C., la .C. venç la .B., per ço car le secor de la .B. és naturalment pròpia qualitat de la .C., e la .C., ab la fredor que ha per l'aigua, costreny la .B. e recobra d'ella secor, e la .B. no se·n pot defendra ab sa calor, per ço cor sa secor ha major apetit a l'essència de l'herba de la .C., que a l'herba de .B..

E aquest pas, e encara los altres, serien útils a saber als metges, segons lo procés que havem fet en los Començamens de medecina. E si lo pacient qui beu la medecina és de complexió de .C. o de .B., tota hora venç la .C., segons que damunt havem dada doctrina.

En semblant manera és de les planetes de .B.C., així com Marts e Saturnus, qui com s'encontren en la casa de .B. o de .C., tota hora venç .C., e la .B. és vençuda. E per aquesta natura, si .i. cavaller és naturalment del rei de França e és soldat del rei d'Anglaterra, si abdosos los reis se combaten, lo cavaller leixarà lo rei d'Anglaterra e vendrà ajudar al rei da França, car la natura de la costil·lació li·n darà natural apetit.

(5) De .B.D.

La .B. e .D. són contràries per pròpies qualitats e per apropiades, e naturalment segons llur natura la una no venç l'altra, mas per mijà venç la una l'altra, ço és per lo sobjet. Ço és a saber, si Marts e la Lluna s'encontren en Pices, venç .D. e .B. és vençuda. E si s'encontren en Sagitàrius .B. venç .D.. E si s'encontren en Capicornus la .B. venç .D., per ço cor una humiditat no ha poder contra dues secors, e la .D. venç .B., car una calor no ha poder contra dues fredors. E per aiçò los astronomians no poden ben veser los judicis d'aquella costil·lació, car és confús, per ço car cascuna planeta és vençuda. Mas si s'hi ajusta altra planeta qui sia d'.A., adoncs és la planeta de .D. vençuda. E si s'hi ajusta altra planeta que sia de .C., e que no hi sia .A., és vençuda la planeta de .B..

(6) De .C.D.

La .C. e la .D. se concorden per fredor e són contràries per humiditat e secor, e llur concordança e contrarietat és egual; emperò .D. venç e .C. és vençuda per fredor, que venç. Si la planeta de .C. e la planeta de .D. s'encontren en lo signe d'.A., venç la .D. ab la .A. la .C., con sia açò que A .D. hagen concordança per humiditat e A .C. sien de tot en tot contraris. E aiçò mateix se converteix si les planetes s'encontren en lo signe de .C., on és vençuda la planeta de .D., e segons que és fet lo venciment deu esser fet lo judici.

Dit havem de lo venciment de les planetes, e generalment havem donada doctrina de la manera per la qual astranomià sàpia fer judicis. E aquest pas és molt declarat e provat, e és molt necessari a saber per los astronomians, e encara per los metges, e segons ell, prepon proceir en la terça part, qui és de les conjuncions de les planetes.

Ara direm de los encercamen[t]s que farem per les qüestions de les essències naturals e propietats dels signes e de les planetes. E primerament encercarem ab la qüestió qui quer de difenició, en quant demana què és signe e planeta, e què són llurs natures, propietats e condicions.

2.2. [ENSERCAMENT PER QÜESTIONS]

(1) Què

Qüestió: Què és signe e què és planeta? Signe és part del cel, en qui comença primerament la influència e virtut del cel, qui ve çajús als corses moguts per aquella influència e virtut a obres naturals. E planeta és estela qui la influència e virtut del cel dóna naturalment als corses çajús, qui per aquella influència e virtut han apetit e natura qui mou e causa llurs natures e vertuts als actus naturals de generació e corrupció, e a les condicions a ells pertayents.

Signe, e aiçò mateix de planeta, ha en si mateix pròpia vertut qui és de sa essència, e ab aquella mou çajús les vertuts dels elements e de los elementats, als quals la virtut del cel és apropiada, per ço que llur sia estrument ab què·s moven a obra e sien moguts per los corses dessús. E per aiçò la vertut qui ve dessús çajús és doble estrument, ço és, propi e apropiat. Propi, axí con la llugor del Sol e son moviment, ço és, struments ab los quals mou lo foc a inluminar e escalfar, lo qual foc ab aquel estrument qui ve çajús mou si mateix en si mateix e en los altres elements e en los corses elementats, procurant e montiplicant sos objects naturals per calor e llugor, e per les sues altres propietats, ab les quals fa ço que fa naturalment, així com digestions, cremaments, maduraments de fruits, dessecaments de substàncies, e enaixí de les altres obres naturals semblants a aquestes.

Signe e planeta són majors e mestres qui moven, disponen e ordonen instints, apetits e moviments naturals çajús, e per aiçò los corsos desús són senyors e causes dels çajús. E per aiçò dien los astrenomians que les obres naturals çajús, les quals sentim e imaginam, són impressions de les obres dessús que en les obres çajús i[m]premen les semblances, propietats, vertuts e natures, axí con lo peu qui en l'arena posa sa semblança.

E per ço que dit havem, pot hom haver doctrina a conèixer los corses dessús e fer difinicions d'ells. Car dit havem què són, e què han en si mateixs naturalment, e què han çajús, ara encercarem ço de què són.

(2) De què

Aquesta qüestió demana de què són los signes e les planetes, ço és a saber, de què és lo cel e les esteles, e de què és la influència e la virtut que influeix çajús.

Los signes, e aiçò mateix del cel, qui és la substància on stan ficats, e aiçò mateix de les planetes, qui són part de la quinta essència, són de celestial forma e de celestial matèria, de qui és la substància qui és apellade quinta essència, la qual cové que sia de forma e de matèria, per ço car és cors e qui ha quantitat ab qui acupa lloc, en tant que Àries no pot esser en lo lloc on és Taurus ensems, ni·l Sol no pot esser ab la Llune en .i. lloc.

E encara cové que lo cel haja forma, per ço car sens forma no poria haver pròpiament acció en los corses çajús; e cové que haja matèria, per ço car lo cel, si no havia pròpia matèria, no hauria pròpia passió ab què fos causa naturalment de les passions qui són çajús per natura; la qual cosa és impossíbol segons cors natural, car les influè[n]cies, qui dessús vénen çajús, aportarien vertut e natura de les formas dessús e no de matèries dessús, e les passions naturals, qui són çajús, no haurien apetit a passions dessús, e seria natura buida d'apetit per la privació de la matèria del cel, qui no seria. Per lo qual buidament se seguirien molts inconvenients, car la matèria çajús no hauria ab què segons sa natura participàs ab la quinta essencia, ni los corses dessús no haurien ab què participassen per passions, car l'una stela no poria h[a]ver acció en l'altra; sens passió no hi poria esser privat en ells matèria; e enaixí de molts altres inconvenients. Així com Mercuri que sens pròpia matèria no poria esser casa de conversió, ni la Lluna de rebre les influències dessús, qui·s prenen en ella per los apetits e instints çajús. Han, doncs, los corses celestials matèria pròpia qui és de llur essència, e ells són d'ella e poden per ella esser corses.

És, doncs, provat que los corses dessús són de celestial forma e matèria. Ara volem encercar llur forma e matèria de què són.

Ço és, posat que·l cel, e aisò mateix de les esteles, sa forma e sa matèria sien de si mateixs e no d'altra cosa o coses, molts inconvenients se'n seguirien, los quals natura no poria sostenir. Car, si no són de substancial bonesa, no és lo cel bo formalment per bonesa substancial, mas per accidental; la privació de la qual substancia[l] bontat li és mala [e] poca, car sa substància no és bona per sa essència e natura, mas per bontat accidental. E és accident bo per sa mateixa essencial natura en lo cel, e no és substància, qui és pus noble, virtuosa e poderosa que accident. E encara que si Júpiter no és bo per bonesa substancial, qui sia una part de sa substància, la bonesa que tramet çajús causa les boneses accidentals çajús e no les essències substancials çajús; e les substàncies çajús no són afectus de substancials bontats dessús, mas d'accidentals. D'on se segueix que los estints e apetits, qui són çajús, s'han ab major vertut als accidents dessús que a les substàncies, que són senyors, mestres e movedors de llurs accidents. La qual cosa és impossíbol.

Són, doncs la forma e la matèria del cel de substancial bontat, qui és .ia. part del cel, e d'aquella substancial bontat ix una altra bontat, qui és accidental e estrument de la substancial, ab la qual lo cel bonifica les naturals bontats çajús, trametent a elles influències e virtut de sa substancial bontat, ab qui bonifica les substàncies çajús e llurs accidents.

Si lo cel no és de granesa substancial, no ha natura ni poder ab què pusca haver extensitat per cercle, ni pot haver granesa extensa; e és lo cercle de granesa, e lo cel és altra essència diferent ab granesa corporal; la qual cosa és impossíbol. E encara, si lo cel no era formalment de granesa substancial, seria per accident pus gran per granesa accidental, que per substancial; la qual cosa és impossíbol, con sia ço que naturalment substància ha més de necessitat e natura que accident.

Si lo cel no era de substancial duració, hauria major natura e poder en durar per son accident que per sa substància, e la duració de sa substància seria sustentada en la duració de son accident. D'on se seguiria regirament de natura en contrari, ço és a saber, que substància seria sustentada en accident e accident no seria sustentat en substància.

Si lo cel no és de poder substancial, qui sia una de ses parts, és pus poderós per natura accidental que substancial, e accident pus que substància. E si·l cel no és de substancial instint natural, qui sia formalment .ia. de ses essencials parts, és tot son instint accidental. E aiçò mateix és si·l cel no és d'un substancial apetit, e d'una substancial vertut, e enaixí dels altres començaments de la Taula General, enfora contrarietat, de la qual lo cel no pot esser, per ço con no és generable ne corromprable, e segueix-se que lo cel és major per accident que per substància, e ha major concordança, fi e començament, diferència e repòs accidentalment que substancial, e enaixí con és desordenat en si mateix, causa e desordona çajús son affectu e fa que·l foc, arbres, home e los altres elementats sien ab major noblesa e perfecció per accident que per substància; la qual cosa és impossíbol e contra l'experiència que sentim, imaginam e entenem de les substàncies e accidents çajús. És, doncs, provat que lo cel és de substancial bontat, granesa e los altres. E la bontat comunica·s a la forma per acció, en quant lo cel és faie[n]t bé, e per passió, en quant la bontat pot esser per la granesa magnificada, e així de les altres essencial[s] e naturals e substancials parts del cel. Ara cercarem les parts substancials del cel què són.

La bonesa del cel, e així de la sua granesa, duració e de les sues altres parts formals, no és d'altra bonesa dirivada, engenrada, feta ni creada, més que Deus l'ha creada e n'ha fet un general començament qui causa les boneses çajús, qui són corporals e naturals. E la raó per què la bonesa del cel és de si mateixa e no d'altre és per ço car cové venir així a .ia. pus gran bonesa corporal, con a .ia. pus gran corporal granea, duració, poder e los altres. E si açò no era enaixí, convenria anar a infinit, dient que la bonesa del cel és d'una altra pus gran bonesa, e aquella d'altra, e així a infinit. E Déus no hauria determenat negun començament qui fos general a les espècies sots ell estants, ni per natura spècies no serien de sos individus. E tots aquests inconvenients són impossíbols segons cors natural e l'ordonada potència de Déu.

És, doncs, la bonesa del cel de si mateixa; e aiçò mateix de granesa e les altres parts generals de les quals són la forma e la matèria del cel. Ara encercerem les influències qui vénen dessús çajús de què són.

Lo sigell, qui pren semblances de les lletres en la cera, influeix aquelles semblances en la cera, les quals no són de l'essència del segell, car lo segell no posa res de sa essència en le cera, car les lletres, qui són en ell, són de la sua essència e aquelles no·s parteixen d'ell. A semblant manera los signes e les planetes no tallen ni cullen neguna res substancial ne accidental de les essències ne natures ne propietats, mas que emprimen çajús llurs semblances, les quals són les influències que trameten. E aquelles semblances són de qualitats deductes enaixí de potència en actu en les substàncies çajús per les substàncies dejús, com per lo segell, qui les semblances de les sues lletres, e qui són en potència de la cera, deduu en actu. E aquelles semblances qui vénen çajús són les influències, e són semblants de la bonesa, granesa e los altres començaments del cel, qui moven les substàncies çajús a dur en actu les formes que han en potència. Així con lo Sol, qui ab sa gran claredat montiplica en lo foc d'estiu gran calor, la qual granesa de calor li fa adur de potència en actu. E aiçò mateix fa la Lluna, qui ab son creiximent e minvament fa créixer e minvar les fonts, e·ls rius, e la sang en les fembres, e·ls apetits e stints en les semblances qui neixen jus sa costil·lació. E enaixí dels altres corses celestials, així com Saturnus, qui ab son greu moviment fa los hòmens greus a moure con són en aquella casa o signe en qui Saturnus ha major poder que altra planeta. Dit havem de què són los corsos celestials e de què són les influències que trameten çajús. Ara direm per què són.

(3) Per què

Aquesta demanda de per què consiram en .iiis. maneres. Una és segons causa e l'efectu; així con la cambra, que és per lo mestre. E segons aquesta manera deïm que lo cel e les esteles són per ço car han faedor, ço és creador qui ha creat lo cel e tot quant és. E per aiçò, car és Déus creador, és lo cel, qui és efectu e obra d'Ell.

Segona manera de responsió és per manera de formalitat; així con home qui formalment és home per ço car és ajustat d'ànima racional e de cors human. E lo pa qui és pa, per ço car és d'aiguo e de farina. En semblant manera és del cel, car ell és per ço cel, car és formalment e essencial de forma e matèria celestial. E la sua forma és per ço forma, car és de forma de bonesa, e forma de granesa e les altres. E la matèria del cel és per ço car és de matèria de bonesa, e de matèria de granesa, e les altres, segons que provat havem en lo capítol de què.

Terça responsió és per manera de fi; així con l'home qui és per ço que membre e entene, am e servesca Déu; e així con lo pa qui és per ço que los homes ne viven. En semblant manera lo cel e les esteles són per ço que les substàncies çajús pusquen viure, e sia generació e corrupció e privació per alteració de vida en mort, car sens lo cel e les esteles no seria çajús generació, ni corrupció, ni dia, ni hora, ni estiu, ni hivern, ni neguna obra natural. Car sens la influència del cel no·s poria engenrar elementat d'elements, car no seria natura qui mogués los estints e apetits naturals a obrar elementats, vegetats, sensats, car los començaments çajús, així con lo foc, planta, home e los altres, no porien costrènyer si mateixs a llurs contràries natures a sostenir. Així con lo foc qui sens ajuda del Sol no poria costrènyer l'aiguo en l'olla a escalfar, qui és contra l'aigua, la qual escalfa la carn e no la pot refredar, car lo foc li fa fer ço qui és contra refredar e natura d'aigua. E la raó per què lo foc no poria fer que l'aigua escalfàs sens ajuda del Sol, és car l'aigua ha concordança ab la terra per fredor e ab l'àer per humiditat, e lo foc no poria destruir per si aquella concordança e mudar-la en contrària natura per escalfar sens lo Sol, qui ajuda més al foc que a l'aigua. E enaixí de les altres coses semblants a aquestes, per la fi de les quals és lo cel e són les esteles, per ço que sien çajús obres naturals. Dit havem llarg per què és lo cel e per què són les esteles. Ara direm per són .xii. signes en lo cel, e no més ne meyns, e per què són .vii. planetes tan solament.

(4) De quantitat

Ço per què són .xii. signes en lo cel, e no més ne meyns, és per ço que pusquen esser .iiii. temps en l'any per ver, estiu, autumne e hivern, e que cascun temps haja .iii. meses, per ço que sia trempament de complexions çajús per cercle, e encara per quadrangle e triangle, així con .iiii. vegades .iii. fan .iii. quad[r]angles; e per aiçò està cercle compost de quadrangles e triangles, estants circularment los .iiii.

triangles en .iii. quadrangles e .iii. quadrangles en .iiii. triangles. Aiçò esser no poria si el cel era naturalment departit en més o en meyns de .xii. signes; e lo cel no hauria natura de cercle, ni de quadrangle, ni triangle, e difalliria en virtut, propietat, e proporció e natura de cercle, quadrangle e triangle; per lo qual defalliment no poria esser causa dels cercles, quadrangles e triangles çajús.

Enfre les altres raons que hom pot atrobar per què són .vii. planetes, e no més ne menys, per natura, ne volem dir .iii.

La primera és per setmanes, qui és de .vii. dies, e que cascuna planeta haja son dia, e que de setmanes se complesca l'any e son cors. Açò esser no poria si fossen .viii. i .vi. planetes.

Segona raó és per ço car en nombre de .vii. estan triangles e quadranglas, e quadrangles en triangles circularment: així con de Saturnus, Júpiter e Marts és fet .i. triangle per participació natural de complexions e natures, propietats e condicions. E de Júpiter, Marts e Sol és altre triangle, e amdós los triangles són de .iiii. planetes que dites havem. És encara .i. triangle qui és de Marts, Sol e Venus; e és altre triangle qui és del Sol, Venus, Mercuri; e amdós los triangles circularment stan en quadrangle, qui és de Marts, Sol, Venus, Mercuri. És un altre triangle de Venus, Mercuri, Luna; e altre qui és de Mercuri, Luna e Saturnus; e amdós estan circularment en .i. quadrangle qui és de Venus, Mercuri, Luna s Saturnus. És encare triangle qui és de la Lluna, Saturnus e Júpiter; e aquest està circularment ab triangle de Mercuri, Luna, Saturnus en quadrangle de Mercuri, Lluna, Saturnus, Júpiter. Estan, doncs, .vii. triangles en .iiii.

quadrangles; e los .iiii. quadrangles en .vii. triangles. E assò circularment segons obres, natures e influències que trameten çajús. E cascuna planeta és cap de triangle e quadrangle. Açò esser no poria sens nombre consumat en .vii. planetes, e no en més ne menys.

És encara una altra natura e manera qui declara que les planetes no poden ne deuen esser mas .vii. tan solament; la qual manera és aquesta: per speriència sentim e imaginam que .ii. complexions són que hom apella actives, ço és a saber, calor e fredor, e són-ne altres .iies. que hom apella passives, segons comparació de les .iies. que dites havem, qui són majors; e aquestes apellades passives qualitats són humiditat e secor. E per aiçò cové que sien .iies. planetes, qui sien semblants concordant ses qualitats pròpies e apropiades, que per llurs qualitats pròpies montipliquen calor, les quals són Marts e lo Sol, qui han complexió de .B.. E cové que sien altres .iies. planetes qui sien concordants per qualitats pròpies e apropiades, així con Venus e la Lluna, qui han complexió de .D., per ço que montipliquen fredor. E car Saturnus és de secor e fredor, e no ha altra planeta qui haja pròpiament secor, e es mateix d'En Júpiter, qui defall en haver par per .A.. E per aiçò són les qualitats de .C. e d'.A. pròpies qualitats passives, car no han par qui los ajut, així con han .iies..B. e dues .D. E si eren .viii. planetes, serien par e par d'.A. .A. e de .C. .C., e haurien çajús aitant gran acció humiditat e secor, con calor e fredor; la qual cosa esser no pot, segons que n'havem speriència. E si les planetes eren .vi. tan solament, seria destruït l'ordonament damunt dit, per lo destruïment del qual natura hauria passió per vacuïtat, que hauria per la destrucció de la damunt dita ordinació, la qual vacuïtat natura no poria sostenir.

Provat havem que en lo cel deuen esser .xii. signes e que .vii. deuen esser les planetes. Ara volem encercar per què han pròpies qualitats e apropiades.

(5) De qual

En lo cel, e aiçò mateix de les esteles, ha pròpies qualitats e apropiades. Pròpies qualitats són llurs propis començaments, dels quals havem parlat en la qüestió de què, en què havem provat que són de bonesa, granesa, duració, e axí de los altres començaments de l'Art General. E aquelles qualitats són a tots los signes e planetes pròpies qualitats en quant són accidents qui ixen de llurs substancials començaments; e són qualitats pròpies a tots, per ço car són d'una bontat, granesa, duració e los altres.

Llurs qualitats apropiades són aquestes que efectivament hom les apropia, així con a Saturnus malesa, e a Jupiter bonesa, e a Àries masculinitat, e a Taurus femininitat; e enaixí dels altres. E aquestes qualitats apropiades són en dues maneres: .ia. és comuna, altra és specífica. Comuna, així malesa qui és comuna a Saturnus, Marts, e bonesa a Júpiter e Venus; e açò mateix de los signes. Específica qualitat apropiada és així con plom e·l dissabte qui pròpiament són de Saturnus, e de Júpiter estany e dijous; e enaixí de los altres. Per les comunes qualitats han companyia en influir çajús llurs influències en un mateix subject, així con Saturnus e Marts qui per malea e per vinagre e agràs fan mal, en quant  a magreixen ab agràs e ab vinagre los hòmens qui·n menuguen, a qui és mal esser magres. E si·n menuguen los hòmens qui són massa grassos, Júpiter e Venus fan ab vinagre e agràs bé, per ço car són bones planetes. E per aiçò ab una mateixa qualitat les unes planetes, e aiçò mateix dels signes, fan bé o mal, segons que són bones o males. Enaixí con havem dit que ab.ia. mateixa qualitat .ia. planeta fa bé e altra ne fa mal, enaixí és de la masculinitat o femininitat, diürnitat o nocturnitat, mobilitat o inmobilitat, e enaixí de les altres qualitats apropiades.

Negun signe ni neguna planeta, en quant sa pròpia qualitat, fa mal; e açò és, per ço car és de bontat, e car bé e mal són contraris. Mas per accident, segons les disposacions qui són çajús, una mateixa planeta ab sa pròpia qualitat fa bé o mal. Així con lo Sol qui ab sa claredat e llugor fa bé al ballester qui sagita lo cerf, car sens claredat no·l veuria; e ab aquella mateixa claredat e dia fa mal al cerf qui és nafrat per l'ocasió del Sol, qui dóna dia e claredat al sagitari con pusca veser lo cerf.

La Lluna és freda e humida, e ab sa fredor e humiditat és bona a les herbes per neu e pluja e ros. E Saturnus é[s] fret e sec, e fa mal a les herbes per gel. E en fer lo mal s'acompanyen la Lluna e Saturnus per fredor, e Saturnus e Marts per secor, en quant ab lo gel cremen les herbes.

2.3. [ DE PRINCIPIS]

Enaixí con havem donat exempli de bé e de mal per pròpies qualitats e apropiades se pot donar per granesa e poquesa, duració e privació, e activa qualitat e de passiva, de seny natural e d'apetit, de vertut, veritat, delectació, diferència, concordança contrarietat, començament, mijà, fi, majoritat, egualtat e minoritat. E primerament direm de granesa.

(1) De granea

Granesa, en quant és una part del cel e de les esteles, és qualitat pròpia de los corses dessús, car ella és accident qui ix de llur granesa substancial. E llur granesa substancial mou sa accidental a donar sa semblança çajús, e l'accidental, donant çajús sa semblança de la celestial substancial, dóna la sua mate[ixa] semblança accidental; e per aiçò la granesa dessús causa la dejús, en quant dóna sa semblança substancial e accidental. E per aiçò çajús, per la substancial semblança qui ve dessús, són ocasionades les substàncies a esser grans substancialment, així con los grans arbres e grans hòmens. E aiçò mateix de l'accidental granesa, així con les grans calors, e inteses colors, e sabors. E enaixí de les altres coses semblants a aquestes.

Lo cel és pus gran que les planetes substancialment e accidentalment, car la sua substància conté totes les planetes e lo seu moviment comprèn e mou tot lo moviment de les planetes; e per aiçò lo cel és pus gran causa subtancialment e accidental a les graneses çajús, que les planetes. Emperò, per ço car lo cel és departit en .xii. signes, negun signe ha tan gran vertut çajús con ha·l Sol; qui no és departit per parts en estant sa espera. E jatsia que Saturnus haja pus gran cercle que lo Sol, no ha tan gran vertut çajús con ha·l Sol; e açò és per ço car lo Sol ha major quantitat e llugor per estela que Saturnus.

Enaixí com l'aigua ab fredor fa bé als blats ab la neu e pluja, e los fa mal ab lo gel qui·ls crema, e fa lo bé per sa pròpia qualitat, qui és fredor, e per apropiada humiditat, enaixí fa lo mal ab sa fredor e ab sa sequetat e calor, que Marts procura ab lo gel qui crema los blats. On per semblant manera la granesa dessús per sa pròpia natura fa çajús les substàncies grans per llo[n]guesa, amplesa e pregonesa, mas per accident fa substàncies poques per lletgessa, mostruïtat, o obliqüitat, o infirmitat; e anaixí de les altres qualitats, així con per sobregran nas o llambrots en cara d'home. E per açò la granesa dessús tota hora causa granesa de cors, mas no granesa de bellesa. E aiçò mateix de virtut, així con en lo cor de l'home, en qui causa pus gran virtut que en lo peu, e en la mà pus gran sentiment que en lo peu; e enaixí de les altres coses. Mas açò fa la granesa segons les natures qui són dessús e qui són çajús, car ab un signe o planeta causa çajús gran bellesa, e ab altre gran llegesa, e ab .ia. poca virtut natural, e ab altre, gran.

Enaixí con lo foc fa que l'aigua haja actu a ella contrari, en quant li fa escalfar la carn en l'olla, enaixí la granesa dessús segons disposació de planeta o signe o natura de les substàncies çajús fa fer a grans substàncies poca virtut, e a poques substàncies gran virtut, així con a la figuera, qui és gran abre, qui no fa tan gran fruit con la serment, e així con lo pebrer, qui fa lo pebre, qui és menor en quantitat que lo raïm e ha pus gran calor. Segons ço que dit havem de granesa del cel, pot hom consirar la influència qui ve per granesa dessús çajús per los signes e planetes, e qui çajús sia resebuda per .ia. manera substancialment e per altra accidentalment. Per .ia. manera causa sa semblansa ab .ia. planeta, e per altra sa dessemblança ab altra planeta, segons l'exempli que dit havem desús de l'aiguo, la Lluna [e] En Saturnus en la neu e en lo gel.

(2) De duració

Duració és una part e natura del cel e de les esteles per què duren, e fa durar los corses çajús, llurs propietats e natures, car lo seu ofici és enaixí durar, con de bonesa, bonificar e de granesa, magnificar. E fa son ofici per .ia. manera ab los signes e ab altra ab les planetes, e aiçò mateix de bonesa, granesa e los altres. Car a[b] bonesa fa durar les coses bones, e ab granesa les coses grans, e ab malesa les coses males, e ab poquesa les poques, e així dels altres començaments.

La duració del cel fa durar los moviments çajús e les immobilitats, les masculinitats e femeninitats, los dies e les nits, e les altres propietats e natures qui són çajús. Així con ab Saturnus que fa durar mal, per ço car Saturnus és mal, e fa més durar les obres naturals de dia que de nit, e les masculines que les femenines, e les secors e fredors que calors e humiditat. Ab Júpiter fa més durar calor e humiditat que Saturnus. Així con en lo clovell de l'avellana, qui és fret e sec, qui dura més que lo gra de dins, qui és d'.A.; e l'os de l'oliva, qui és de .C., que fa més durar que la scorxa de l'oliva d'on ix l'oli, qui és de .B. E ab En Júpiter duració fa lo contrari.

Duració fa durar d'hivern e d'estiu fulles en los arbres, e en les bèsties pèl, e en los aucells plomes ab En Saturnus, per ço car fredor restreny e secor endureix ab fredor les secors dels arbres, e les pells dels animals. E ab En Júpiter fa los hòmens calts e fa durar .A. en los hòmens grassos; e fa ab En Júpiter durar la carn e la sang, e ab Saturnus los osses e·ls nirvis; e enaixí de les altres natures semblants en aquestes.

Duració fa durar; ab Saturnus, membrar, per ço car Saturnus ab .C. és senyor de l'orgue de la memòria. E ab lo Sol fa durar e entendre, per ço car ab .B. és lo Sol senyor del front, qui és orgue de l'enteniment. E ab Júpiter fa durar [e] amar, per ço car Júpiter ab .A. és senyor del cor. E duració fa durar e imaginar ab Saturnus, per ço car l'orgue d'imaginació és de .C. E enaixí de les altres natures e condicions ab què duració del cel influeix durar çajús.

(3) De poder

En lo cel e les esteles ha poder natural e essencial, ab lo qual los signes e les planetes han acció en los corses çajús. E lo poder del cel ha condicions e propietats en una manera ab un signe, e altra ab altre signe; e ab bontat ha una condició, e ab granesa, altra; e ab si mateix, altra; e així de les altres coses semblants a aquesta.

Lo celestial poder ab granesa és pus gran en masculinitat que ab femeninitat, així con en los hòmens qui han pus gran poder que les fembres e poden haver major poder que elles. E ab granesa e Saturnus pot poder fer llongues e primes les substàncies dels hòmens, animals e plantes, car Saturnus restreny e la granesa allonga, e Saturnus fa la matèria estar en la llonguesa de l'arbre e no la lleixa estar en l'amplesa; e per aiçò fa ab granesa e ab lo poder del cel los abres llongs e prims e los hòmens malencòlics. E d'aiçò fa Júpiter ab poder e ab granesa lo contrari ab los sanguinis e en los arbres espesses e qui no són alts ne llongs.

Celestial poder fa ab duració e Saturnus més durar lo plom que·l ferre, cor lo ferre enans és consumit que·l plom; emperò ab Saturnus fa poder celestial esser pus dur lo ferre que·l plom, e açò fa Saturnus ab duració e Marts, de qui és lo ferre. E poder fa més durar ab Taurus les obres dels hòmens que ab Àries, con sia Taurus fixus e Àries movable.

Poder e granesa del cel fan pus grans e pus forts los aucells qui són [mascles], que no viuen de rapina, que los femenins, així con lo gall, qui és pus gran e pus forts que la gallina; e açò mateix de perdiu e los altres. E açò fa ab lo Sol, qui és pus gran e pus forts que altra planeta. Mas los aucells qui viuen de rapina, fa lo poder del cel pus grans ab grane[a] e pus poderosos ab si mateix, qui són femenins, que aquels qui són masculins, així con l'aguila e lo falcó [femella] e los altres, qui són pus grans e pus poderosos. E açò fa ab ajuda de l'estint natural del cel, car los aucells [femella] qui viuen de rapina cové que sien pus grans e pus forts, per raó de los ous que porten, que los mascles. E enaixí de les altres coses semblants a aquestes, així con les llebres qui, per ço car fugen, són majors les femenines que les masculines. E car lo lleió és fera bèstia e no fuig naturalment, lo poder e la granesa del cel fan major e / 33v/ pus forts lo lleió que la lleiona.

(4) D'estint del cel

Per saviesa consiram l'estint natural que han los signes e les planetes, ab lo qual moven çajús los agents naturals a obrar segons cors de natura, així con Àries, qui ha stint a masculinitat e mobilitat, diürnitat e a .B. E ha aquell estint ab bonesa, e ha·l ab granesa per masculinitat, e ab poquesa per femeninitat e ha·l pus gran en lo temps de ver que d'obtumne.

En lo cel cada signe e cascuna planeta ha son propi estint natural segons .A.B.C.D.E.F.G., així con Júpiter, qui l'ha ab ver, e lo Sol ab estiu, e la Lluna ab hivern, e Saturnus ab obtumne, e Saturnus qui ha l'estint ab ponderositat, per ço car es creu tardívol; e així de los altres segons llurs condicions. Àries per .E. en pujant ha .i. estint, e altre per .F. en lo mig, e altre [per .G.] en lo dors. E per aiçò çajús està l'estint de les substàncies, en quant moviment davant ha en la cara e·l pits per .E., e en lo mig, neutralitat de .E.G. E per aiçò dèiem que en lo moviment vertut d'istint de bonesa, granesa e los altres, és la cara denant; e en la co[a] és l'estint de bonesa, granesa e los altres, detràs, e en .F. està l'estint de bonesa, granesa e los altres en lo mig.

L'estint celestial causa çajús l'orgue de l'enteniment de l'home, e causa per una manera ab .i. signe, e per altra ab altre; e per .ia. planeta lo fa bo, gran, e per altra, mal e poc. E aiçò mateix de la masculinitat e femeninitat, així con a l'home qui lo causa ab granesa segons comparació de la fembra, que naturalment no li pertany tan gran enteniment con a l'home. E aiçò mateix fa lo Sol, qui causa major instint d'entendre que la Lluna, e mas de dies que de nit, e més per mobilitat que inmobilitat; e enaixí de les altres coses semblants a aquestes.

Per l'estint celestial han çajús los arbres natural estint a ser enans les fulles que les flors, e les flors que los fruits; e han estint d'usar de llurs natures, així con lo fil de la serment qui no veu e s'estén a l'arbre, per ço que ab ell se pusca lligar e pusca pujar sobre l'arbre, e lo pes dels raïms sostenir. Aiçò la serment fer no poria sens ajuda del celestial instint, qui·l mou. Així con l'enteniment dels hòmens, qui mou los hòmens a conèixer veritat, açò mateix fa lo celestial instint en los animals irracionals, així con en l'aranya, a qui dóna ab granesa gran imaginació e llo[n]gues cames e moltes per fer la tela. E aiçò mateix de Na Renart, a qui dóna gran inlustria a viure. E enaixí de les altres coses semblants en aquestes, així con a la formiga, a qui dóna instint natural ab què sàpia conserva[r] lo gra en terra, e a l'abella a fer la bresca e a conservar la mel, e a fer rei qui les tenga ab pau e qui les guard de les vespes.

(5) De apetit

És en los signes e en les planetes apetit natural a ubi e a temps, qui mou los apetits naturals, qui són çajús, a la fi per què són. E açò fa ab los signes, planetes e ab los altres començaments, e ab masculinitat e ab femeninitat e los altres.

Per l'apetit natural del cel és moguda naturalment la volentat dels hòmens a voler les naturals necessitats del cors, ab lo qual l'ànima és conjunta. E mou aquella volentat segons disposició de les natures e indigències del cors, així con a l'home a qui dóna cobejament de fer fill, per ço que muntiplic humana espècia. E con lo cors ha per granesa .B. e per poquesa .D., dóna-li apetit de beure; e açò mateix de menjar. E a les bèsties fa atretal, e a les herbes.

Així con lo tixador qui fa lo drap de l'aur, on fa moltes figures, fa aquell ab molts estruments e diverses, enaixí lo celestial apetit causa e mou çajús los apetits als objectes ab molts estruments e ab moltes formes e figures, les quals són los corsos celestials e llurs qualitats e propietats, així con bonesa, granesa e los altres començaments. E mou ab un començament un apetit e ab altre altre, així con ab masculinitat mou los hòmens a les fembres, e ab femeninitat mou les fembres als hòmens; e ab la mobilitat d'Àries mou en ver los arbres a fullar e florir, e ab lo Sol en estiu a madurar los fruits. E ab la necessitat de tallar, mou los hòmens a haver apetit a coltell e a rella e spasa, e ab [la] necessitat de ganyar mou los hòmens a mercaderia e a fer naus, draps e correges: e enaixí de les altres coses semblants a aquestes.

L'apetit del cel mou més la volentat que la memòria, ni que l'enteniment; e més la mou ab Júpiter que ab Mercuri, car Mercuri és planeta confusa e extensa segons sa natura, e Júpiter ha natura específica e intensa. E aiçò mateix se segueix de Taurus e Saturnus, qui mouen més los homes a sentir bo e gran apetit, que Cànser e la Lluna. E per aiçò la bonesa e granesa de l'apetit del cel està més per secor ab ajuda de Taurus e de Saturnus en l'apetit de menjar en l'home malencòlic, e en lo fleumàtic està més per beurè en Cànser e la Lluna, e ab moviment que ab estació, e ab lo dia que ab la nit. E enaixí de les altres coses semblants a aquest[e]s, així con l'home avar, qui naturalment és de Saturnus e de Taurus, ha major apetit a menor granesa de bonesa, que prodigus, qui és de Gèmini e de Júpiter. Per l'apetit del cel e l'apetit de les substàncies çajús pugen e avallen influències e refluències. Així con la terra qui ha apetit a pujar ab .E., per ço que prena virtut del cel, e, con l'ha presa, ha apetit de davallar; e la .i. apetit atrau l'altre. E aiçò mateix del foc e dels altres elements. E açò fer no porien los apetits çajús sens ajuda dels dessús, cor l'espera de l'àer no leixarà passar les influències qui vénen a la terra, ni a l'espera del foc les influències qui són fet[e]s a l'aigua. Mas Saturnus e Taurus, bonesa, granesa, poder e les altres natures del cel ajuden, e Venus e la Lluna a l'aigua. E aiçò mateix dels apetits del foc e de l'àier qui davallen.

6) De virtut

En lo cel e planetes ha vertut qui informa, mou e despon la virtut çajús segons que és difusa per los signes e planetes. Així con la virtut del Sol, qui obre les flors e les fa girar a son esguardament, per ço que d'ell prenguen virtut e creiximent, en quant dispon a què la virtut que han en potència esdevenga en actu.

Emperò són algunes flors qui no·s giren al Sol, per ço car són de signe no movable, o són de Venus, o de la Lluna. Emperò totes les flors prenen d'ell virtut per la sua pròpia natura, ab la qual fan gran bé per sa granesa e bontat e per son poder, e car és mascle e fa lo dia, qui atrau les vapors de la terra e les puja a ensús.

Lo riubàrber ha vertut contra la còlera, qui és de sa complexió per .B.; e no poria esser contra còlera sens la virtut del cel, car dues spècies de .ia. mateixa complexió no poden esser contràries sens algun mijà.

Mas la virtut del cel, qui obra çajús ab la bonesa, granesa, duració, poder, instint, apetit del cel, dispon e ordona que ab lo riubàrber e ab Júpiter e lo Sol porga la còlera; e aiçò mateix de l'escamoneia. E açò per ço que faça bé. Emperò, per ço que s'esdevé que lo pacient pren trop del riubàrber e de l'escamoneia, adoncs la virtut del cel obra ab Marts e ab trop gran granesa, e és contra Júpiter, e fa mal ab Capicorn, qui és movable; e per lo gran poder de Marts e de granesa [e de] Leo, qui és no movable, no li poden ajudar.

Con home manuga carn qui és de moltó, qui és d'.A. e de Júpiter e de Gèmini, e los alls són de Marts e d'Àries, la vertut de los alls e de lo moltó és ajustada per la virtut dels signes e de les planetes e escalfar e a dessecar, per ço car .B. venç .A., segons havem provat en la rúbrica d'.A.B.

L'aimant atrau lo ferre ab la virtut del cel e ab lo poder del cel per los signes qui són movables e qui són de la complexió d'aimant e de ferre, e la virtut de la tramuntana ab l'aimant atrau lo ferre. E per aiçò la virtut de l'aimant és mijà, qui ha offici de concordar la virtut de la tramuntana e la vertut del ferre, la qual concordança està per la granesa, poder e apetit del cel per .C.D. E car la .D. venç la .C., segons que provat havem, l'aimant, qui és de .C., cové que haja major virtut per .D. que per .C.; la qual major virtut ha per la granesa e virtut del cel, qui li influeix més llurs semblanses per .D., que per .C.

Cubebes són de .B. e lo cervell és de .D. E açò mateix de la ruda, qui és de .B., e los ulls són de .D. E les cubebes valen al cervell contra .D., e la ruda als ulls contra .D. E aiçò esser no poria sense la virtut del cel, qui ajuda a .B. contra .D., e concorda la virtut çajús de .B. e de .D. E aquest pas és bo a saber als metges, per ço que donen medecines de .B. contra .D. en la costel·lació en què .B. ha gran virtut per Àries, Leo, Marts e lo Sol.

Mostalla ha virtut de pujar les fumositats al cap, e lo codony ha virtut d'empènyre les fumositats a enjús. E la mostalla ha aquella virtut per .E. del cel, e lo codony per .G. E la mostalla puja per .B., e lo codony davalla per .C. E car lo codony ha doble virtut de davallar per la terra e l'aigua, e la mostalla no n'ha mas una, e aquella per lo foc, deuria lo codony haver pus gran virtut en davallar per .G., que la mostalla en pujar per .D. Mas, car la virtut del cel se comunica més a la mostalla per .E., que al codony per .G., e per aiçò la mostalla ha pus intens moviment a pujar al cervell e a dessecar e escalfar-lo, que lo codony en davallar al fons de l'estómac a refredar e a dessecar-lo. Lo codony en dejú restreny e en dinat allarga; e aiçò fer no poria sens la virtut del cel, qui en una mateixa virtut de .C. çajús causa diverses virtuts e obres.

E açò fa per .G. e per .F., car la virtut que han los signes e les planetes per .G. se comunica al codony en davallar, e per la .F. en estant; e per aiçò lo codony allarga ab les virtuts de la mobilitat dels signes e restreny ab llur immobilitat.

Lo foc ha virtut d'escalfar, mas per si mateix no ha virtut de vegetar ni sentir, car no és de sa propietat ni natura vegetar ni sentir. Mas la virtut del cel, per los estints e apeti[t]s, e per los altres començaments del cel, dóna virtut al foc, e açò mateix als altres elements, d'haver vertut per què faça sentir calor e vegetar, créixer e nodrir. E per aiçò la péra o l'arbre, qui per si mateixa no ha virtut qui sia vista, ha vertut per la vertut del cel, esser vista. E açò mateix del tocament e feriment de .ia. péra ab altra, lo qual feriment ha virtut d'esser oït per la virtut del cel. E açò mateix de los altres senys e de la virtut de la imaginació. E per aiçò los objectes ab la virtut del cel són disposts a esser atents per la vegetativa, sensetiva e imaginetiva, qui han excitada e causada [l]a virtut a atènyer los objectes; e en aquesta virtut se confien molt los astronomians. Molts d'altres secrets e natur[e]s poríem dir e atrobar per la virtut del cel e per los començaments de la Taula, mas, car no proposam fer gran llibre, parlam-ne abreujadement. Emperò, per ço que·n deïm, és dada doctrina a encercar çajús, amb los començaments del cel virtuts e natures.

(7) De veritat.

En lo cel ha veritat per qui los signes e planetes han veres essències, natures e propietats, car sens veritat esser no porien. E aquella veritat causa çajús veres essències, natures e propietats e los altres començaments del cel. Així con la virtut d'Àries, qui causa en aquest polus en què som ver ab Marts, Abril e Maig. E con nós havem çajús ver per Marts, Abril e Maig, Libra causa en opòsit obtumne per Setembre, Octubre e Noembre. E per aiçò les veritats qui són çajús on nós estam, no són dejús nós on no estam.

Segons nós, ço és segons les veritats de les terres on estam, e les natures e propietats d'aquelles planetes, e sinsetiva e imaginació, e encara la natura que·l foc ha en los llocs on nós som, no la ha dejús nós per una veritat meteixa. Con N'Àries està sobre París, Libra està en opòsit en la terra dels antípodes.

E per aiçò lo foc, que és a París, ha apetit a pujar per N'Àries, qui és de .B. e lo foc, qui està en l'esgu[a]rdament de Libra, ha apetit a pujar en Libra per .A.; e aiçò posa en ver la veritat del cel. E con Libra està sobre París, està Àries dejús en opòsit, e lo foc de París ha apetit de pujar [a Libra] per .A., e lo foc dejús, per .B. Con Taurus està sobre París, lo foc de París ha apetit a pujar per la sequetat de .C., qui és qualitat apropiada al foc, per ço que haja concordança ab la terra e que ab la sequetat pusca costrènyer l'àer e rebre d'ell calor. E per aiçò apetit de pujar està pus gran en lo foc de París per Àries, que per Taurus. E açò posa en ver la veritat del cel, sens la qual no seria ver, car sens la veritat del cel lo foc de París per .B. hauria en tots temps de l'any apetit a pujar e no a davallar. Con Gèmini està sobre París lo foc de París ha apetit a pujar per .A., qui és de Gèmini, e lo foc, qui està en opòsit, ha apetit a pujar per .C., qui és de Capicorn; e per aiçò lo foc de París, qui és d'En Gèmini, ha apetit a pujar per escalfar l'àer. Con Cànser està sobre París, adoncs lo foc de París [ha] apetit a pujar per fúger a la terra; mas l'apetit del cel e lo restriny[i]ment de l'aigua, e l'enllaçament e conjunció que ha ab l'àer, l'empatxen e no·l lleixen de tot en tot pujar, per ço que Cànser e la Lluna lo pusquen mortificar. E l'estint del cel fa estar sa virtut majerment en potència, per ço que a l'estiu Àries e Marts e lo Sol l'aduguen en actu.

Segons que dit havem del foc, se pot entendre de los altres elements; e segons ço que n'havem dit, havem significat que los elements, segons que los signes e les planetes són movents circularment entorn la terra, han diversament molts apetits e moltes natures.

Los hòmens qui són a París naturalment, segons l'assituació de la imaginació e la terra en què són, imaginen que los antípodes caien a enjús; e que la imaginació, qui està a París, posava en la regió dels antípodes, imaginaria que los hòmens de París caiguessen envés lo cel. E aicella veritat del cel posa en ver que, enaixí con la imaginació ha natura d'imaginar segons la disposació e regió del lloc on està, enaixí posa en ver que los corses dessús influeixen çajús llurs semblances segons los llocs e les regions en què estan los corses çajús.

(8) De glòria

En lo cel ha natural delectació, així e molt mills encara com ha en los elements. Car enaixí con lo foc ha, ab ajuda de son estint e apetit natural, delectació en cremar e en muntiplicar sa calor, enaixí los signes e planetes han delectació en fer bé çajús, en quant són de bontat, e en fer gran, en quant són de granesa; e enaixí dels altres.

Àries ha delectació major en ver que en estiu, e en estiu que en obtumne; e major delectació ha en Marts que ab la Lluna; e ab masculinitat que femeninitat; e per moviment que per estació; e enaixí de les altres coses semblants a aquestes, qui són de ses condicions. E per aiçò los homes qui neixen sots Àries [quan] ell ha sa delectació major, són pus condicionats a sanetat, que aquells qui neixen en costel·lació en què ell no ha tanta de delectació en trametre çajús sa influència. E per aiçò dos hòmens, segons que neixen en signe e planeta qui haja gran delectació en aquell punt, són alegres els uns més que altres. E aiçò mateix de la tristícia d'aquells, la qual tristícia és per ço con son nats en costil·lació del signe o planeta que en aquell temps no haurà delactació en trametre sa influència çajús. Així con la fembra qui gita llàgremes per dolor, o cor ha perdut son fill, les quals llàgremes gita ab tristícia.

.C. venç .B., e si Àries influeix çajús sa vertut, con són conjunts ab ell Saturnus e Venus, és Àries costret a trametre sa virtut çajús per Saturnus e per Venus; e per açò aquell hom qui neixerà sots Àries no haurà tan gran delectació naturalment, com hagra si en aquella casa d'Àries fos Marts e Júpiter, car .B. venç .A., e Marts ajuda a Àries, con sien semblants per .B. E aiçò mateix és de les altres planetes. Segons que les nativitats dels hòmens són per signes e planetes, són en un temps naturalment tristes e en altre alegres, e en .i. temps fortes e en altre díbils, e en un temps sans e en altre malaltes, e en .i. temps atroben major apetit en menjar, beure e coir que en altre. E aiçò és segons que és nat e que les costil·lacions li passen dessús per los signes e les planetes, car en un temps los signes e planetes no han tan gran apetit a influir çajús con en altre, e en .i. temps influeixen dolçor e en altre amargor; així con la poma que és subjet de sabor dolça e lo fel, d'amara. Totes aquestes delectacions o trestors naturals són causades per la delectació o no delectació dessús.

(9) De diferència

Diferència és un començament, qui és una essencial part del cel e de les esteles, per lo qual començament poden esser los signes diferents les uns als altres, e açò [mateix] de les planetes. Car enaixí con los corsos celestials no porien esser bons naturalment sens natural bontat, ne grans sens natural granesa, ne durables sens natural duració, ne poderoses sens natural poder, enaixí no porien esser diferents los uns als altres sens diferència.

La diferència del cel és causa de la diferència çajús efectivament, així con lo foc, qui per la diferència dessús ha diferents causades calors, llugors e secors, car la sua calor per .ia. manera és causada per la calor de Marts, e per altra per la calor d'Àries. E així del Sol, e encara de Júpiter e Gèmini, qui per la calor muntipliquen al foc sa secor; e açò mateix de Saturnus, qui per .ia. manera muntiplica al foc sa secor; e Àries per altra. E totes aquestes diversitats ha lo Sol en sa calor per la diferència que han los signes e planetes per .A.B.C.D. Així con l'home, qui dementres va, tota hora està en moviment e en mudant-se de un lloc en altre, enaixí tots los moviments dessús tota hora estan en diferència de los mo[vi]ments, condicions, propietats e qualitats, e de tot ço qui pertany a llur essència e a la influència que trameten çajús. E per açò segons que està llur moviment llajús per diferència, és presa çajús per diferència; e per aiçò són los judicis d'astronomia molt difícils e greus a entendre.

Àries ha .iii. parts: .ia. és .E., altra .F., altra .G. E cascuna part ha .x. parts, e cascuna de les deu parts ha parts menudes. E aiçò en tota diferència de part en parts, tro que ve a .ia. part menuda, qui és d'.E., o de .F., o de .G., e en aquella està mo[vi]ment, e en aquell mo[vi]ment és la veritat del judici con l'home neix o fa la demanda. E tot aiçò fa la diferència dessús. E a les vegades són molts mo[vi]ments a .i.

judici, segons que los hòmens neixen lleugerament, o lentament fan la demanda con queren a l'astranomià de cas o de fortuna, de guerra o de carestia, e enaixí de les altres interrogacions que se·n poden fer. E per aiçò los judicis han vertut per extensitat e ajustaments de mo[vi]ments a .ia. costil·lació, e segons lo signe e la planeta en què són, hauran pus de bonesa, granesa, poder, virtut.

Per la diferència dessús és çajús diferència de colors, sabors, costumes e natures. E totes les coses, que són çajús, són tan diferents per la diferència dessús, que neguna no pot venir a ço que ab altra esti[a]

sens alguna o algunes diferències. E per aiçò negun hom no pot haver aital cara con altre sens diferència, ne negun pintor no poria pintar .ia. figura aital con altre sens diferència d'amdues les figures. E tot aiçò és, per ço car la diferència dessús és gran, e està successivament en moviment, e és causa de la diferència çajús. E per aiçò se meravellen los hòmens, car una cosa no pot esser çajús aital con altra per totes maneres sens diferè[n]cia.

(10) De concordança

Concordança és una part del cel, ab la qual los signes enfre ells mateixs, e aiçò mateix de les planet[e]s, han concordança. E aquella concordança causa la concordança çajús, per ço car han concordança entre ells mateixs, per ço que·s pusquen concordar en trametre influència çajús.

Àries ha concordança ab Taurus per secor, e ab Gèmini per calor. E aiçò mateix ha ab Saturnus e ab Júpiter. E aquesta concordança ha Àries per accident, e ha Taurus, Saturnus e Júpiter, car llur concordança és per .A.B.C.D., per ço que·s pusquen concordar a trametre influència per la concordança que han per llurs natures e propis començaments de què són, ço és a saber, bonesa, granea, duració e los altres. E per aiçò .A.B.C.D. (e aiçò mateix de masculinitat, e femeninitat, e dolçor, color e los altres accidents, qui naturalment són de les substàncies çajús) són missatges e estruments, ab los quals los corses dessús trameten als corses çajús semblances, e influen aquelles çajús. E són semblants enaixí de llurs essencials començaments, con són les lletres de la cera semblants de les lletres del segell, per ço car la bonesa, granesa e les altres parts del foc són substancialment semblants de la bonea, granea e les altres.

E·l Sol e la calor e secor, reialment del foc, no són semblants del Sol, per ço car lo Sol no és naturalment ne formal calt ne sec, per aiçò lo Sol e el foc han major concordança per bontat, granesa e duració, poder, instint, apetit, virtut e los altres, que per calor e secor. Car enaixí con la cara del fill, qui és semblant a la cara del pare, de qui és per generació, e materialment és major semblança de la cara del pare, que de la figura que aquella cara del fill impren en lo mirall, enaixí los corses dessús e los dejús són pus semblants per los primers començaments, que per .A.B.C.D., e diürnitat, masculinitat e los altres. E per aiçò los corses dessús no causen çajús principalment per .A.B.C.D., més per bontat, granesa e los altres; emperò no·ls causen formalment per essència, ne materialment, més efectivement tan solament.

La concordança dessús és font de la concordança dels elements, e la concordança dels elements és font de la concordança dels elementats; e la concordança dessús passa a concordar les elementats per la concordança dels simples elements. E per aiçò és significat que concordança està per alguna manera de .A.B.C.D. en los simples elements, per ço que la concordança dessús dels corses celestials pusca passar çajús als particulars elementats. Enaixí està tot lo moviment dessús en concordança de signes e planetes per bonesa, granesa e les altres d'ells, con per diferència, car si lo moviment no estava tota hora en concordança, no poria esser lo moviment en successió e no seria per tot lo cercle moviment de .i. instant e altre, e seria cascun cercle trencat e partit, la qual cosa és impossíbol segons circular moviment e natura de cercle natural. E per aiçò, la contrarietat que ha Àries contra Cànser, no és formalment dedins los corses celestials, mas que és per .B. e per .C., per ço car Àries e Cànser prenen les semblances dels corses çajús, per ço que·ls pusquen influir llurs semblances.

11) De contrarietat

En los corses celestials és contr[ar]ietat per accident, ço és, per .A.B.C.D.E.F.G. E és en ells contrarietat, per ço que pusquen çajús causar e dispondre contrarietats, sens les quals no poria esser çajús generació, ni corrupció ni obra natural. E aquesta contrarietat no és en los corses celestials dedins llurs semblances e essències, car, si ho era, serien corrompables, mas és defora; així con lo ferrer, en lo qual no és sa ar[t]

dedins sa essència, car no és de la sua substància, e per aiçò fa lo clau defora sa essència e natura.

Àries e Marts són contra Gèmini e Júpiter, e·l subjet de contrarietat està çajús per .A.B., car .A.B. són contraris per secor e humiditat, e aiçò mateix de mobilitat e immobilitat, masculinitat e femeninitat. Emperò la contrarietat és atremprada, per ço car en lo seu subjet ha concordança, així con A .B., qui han concordança per calor; e per aiçò lo subjet de contrarietat e concordança és fortunat, segons que Àries, Júpiter, Gèmini e Marts són causes llajús de la contrari[e]tat e concordança çajús.

Àries e Marts per .E. són contra Gèmini e Júpiter, qui és son contrari ab .G., car, can Àries e Marts pugen, adoncs, fan la fortuna, per ço car pugen per la cara que han, en la qual cara han més de bonesa, granesa, poder, virtut, apetit e instint, que en .F.G.; e Gèmini e Júpiter autretal. E per aiçò la .E. d'Àries e Marts cull ço que era dispost a collir per .E. a Gèmini e a Júpiter, e la .E. de Gèmini e Júpiter desfà aitant com pot la .G. d'Àries e Marts, qui no ha tan gran poder e virtut con la .E. de Gèmini e Júpiter. Emperò tot no ho pot desservir, car la concordança d'.A.B., que dita havem, hi conserva ço que pot, e encara .F., qui ha natura d'.E.G., per ço con sta en lo mig d'ambdoses.

Per les contrarietats dessús són les contrarietats çajús, així con per les costil·lacions són los hòmens fortunats. Emperò ab l'essència de Déu ha bé e ha mal, ha riquesa o pobressa, ha sanitat o malautia, alegria e tristícia, e los uns són grans e los altres poques, los uns blancs e los altres negres. E per .F. són hòmens qui han naturals qualitats e costumes, e enaixí de les altres coses semblants a aquestes.

Per la contrarietat dessús són çajús los hòmens disposts a esser los uns contra los altres, e fan guerres e molts de mals, e són irats los uns contra los altres; e on més dura la ira, més muntiplica lo mal e la contrarietat. E aiçò és per la duració e apetit e granesa dessús, qui causen llurs semblances çajús; e per aiçò ira creix enaixí çajús per la influència de la contrari[e]tat dessús, con fa la fortor de la mostalla, qui creix on pus fort és picada.

La contrarietat dessús és començament e causa de los hòmens qui neixen contrets, e és començament de les amargors que lo gustar atroba en la poma dolça, e és començament de malaltia, e de los espills torts; e enaixí de les altres coses semblants a aquestes.

(12) De començament

Començament és una part del cel, per la qual cosa les altres parts són enaixí començaments dels començaments qui són çajús, con són bons per bontat, e les boneses qui són çajús; e aiçò mateix de granesa, duració e los altres.

Los començaments dessús són signes, planetes e la bonesa, granesa, duració e los altres, de què són. E segons que són començaments dessús, fan impressions çajús, així con lo Sol que i[m]prèn son gran poder e sa gran virtut al foc çajús, en quant en estiu muntiplica calor e resplendor. E per aiçò diu que ell és començament del foc, així con la Lluna, qui és començament de l'aiguo, per ço car en hinvern li muntiplica fredor, e en la neu e al gel, blanca color.

Tots los començaments dessús estan en moviment per .A.B.C.D., e estan en successió per .E.F.G., qui signifiquen començament, mijà e fi. E per aiçò, segons que estan dessús per .A.B.C.D.E.F.G., estan començaments dels començaments çajús, que reeben influències çajus d'ells, enaixí que la .A. çajús reb influència de la .A. dessús, e la .B. qui és çajús reeb influència de la .B. dessús, e enaixí de .C.D.E.F.G. La influència, que .A. çajús reb de l'.A. dessús, és de sembla[n]ces de la bonesa, granesa e les altres dessús, e cullen-se en la bonesa, granesa e les altres qui són çajús. E aiçò mateix de .B.C.D.E.F.G. E aiçò en tant que cascuna essència, qui sia dejús, pren influència de cascú començament dessús, segons successió de .E.F.G., qui són començaments en qui temps se muntiplica per successió de moviment.

Per los començaments dessús comencen çajús generacions e nativitats d'hòmens, plantes e altres animals, e comencen fortunes e infortunis, e comencen instints, apetits, e comencen costumes, e comencen los homes, cases, molins, naus, e enaixí de les altres arts mecàniques.

Àries és .i. començament ab Saturnus, altre ab Júpiter, altre ab Marts, e així de les altres planetes. E és .i.

començament ab .ia. planeta, altre ab .iies., altre ab .iiies., e enaixí de totes. E segons que havem dit d'Àries, se pot dir de Taurus e de los altres signes, e de planeta e planeta. Car Saturnus .i. començament és ab Júpiter, e altre ab Marts, altre ab lo Sol, e així tro a la Lluna. E aiçò mateix de Júpiter, qui és .i.

començament ab Saturnus e les altres. Àries així con és .i. començament per sa .B., és altre començament per la .C., car per la .B. causa calor e secor, e per la .C. causa secor, e mortifica ab sa calor la fredor de la .C. E aiçò mateix de .A.D.E.F.G. Àries és un començament ab bontat, altre ab granesa, altre ab duració, e així de los altres. E açò és, per ço car enaixí és Àries començament per diferència e per tots los altres començaments, con és per concordança de tots los començaments, e és bo per bontat e totes les boneses dels començaments. E aiçò mateix que dit havem d'Àries, se pot dir dels altres signes e de les planetes.

És .i. començament sobirà a tots, qui és prima causa, apellat Déu, e és començament a tots altres començaments ab ses dignitats e propietats, ço és a saber, ab sa bontat és causa a totes altres bontats, e ab sa granesa a tot[e]s altres graneses, e ab aternitat de totes altres duracions, e enaixí de los altres començaments de la Taula General, a enfora contrarietat, majoritat e minoritat, qui no són en Déu, car no poden esser en essè[n]cia infinida e eternal. E ab ses pròpies dignitats és Déus començament ha creiada contrarietat, majoritat e minoritat per creiació.

(13) De mijà

En lo cel és mijà, qui és començament als mijans çajús, així con en la bonesa del cel és bonificació mijà, qui està enfre natura de bonificativitat e bonificabilitat. E aquella bonificació dessús causa aquesta bonificació çajús. E aiçò mateix de magnificació, qui és mijà qui està enmig de magnificant e magnificable, e causa çajús los actus de les graneses, així con gran escalfar, refredar, sentir e imaginar, allonguar e eixamplar e pregonar, e enaixí de los altres començaments.

Per lo mijà dessús s'ajusten les estelles en lo mig de Zodíacus e dels .ii. polus, e fan la galàxia del cel, e en Zodíacus són les regions habitables. E per aquel mijà estan çajús majorment les virtuts naturals en lo mig lloc de les substàncies. Per lo mijà dessús se fan les conjuncions e concordances çajús, e per aiçò les cases, qui·s conjunyen en lo cel, són los mijans de bonesa, granesa e los altres; e lo mijà del cel és causa de les línies qui estan en lo mig de .ii. punts.

És .i. altre mijà qui és significat per .F., lo qual està en lo mig de .E.G.; e per aquests són condicionats los signes e les planetes, així con Àries, de qui la natura sua està de son moviment enfre la natura de Taurus e de Picis, e la natura de Saturnus, que està per mov[im]ent en lo mig d'Àries e de Júpiter, en lo mig de Saturnus e de Marts; e enaixí de los altres. E aquesta espècie de mijà causa çajús lo moviment, que passa per mijans, així con lo foc qui passa a l'àer per calor e secor, e a l'agua atretal, con si[a] l'àer mijà enfre lo foc e l'aigua, e lo foc enfre la terra e l'àer, e l'aigua entre la terra e l'àer, e la terra enfre l'aigua e lo foc. E per aiçò se fan los mijans per .A.B.C.D.E.F.G. çajús e les mixtions dels elements en los elementats e composacions.

Lo mijà del cel és causa dels troncs dels arbres e de los corses dels animals e de los nirvis qui conjunyen la cuixa e la cama en lo jonoll, e en lo coll del braç e en los muscles, e enaixí de les altres juntures. E encara lo mijà del cel és causa e natura qui conjuny çajús les formes e les matèries d'on són les substàncies, e enaixí de les altres coses semblants en aquestes, així con dels actus de les substàncies qui conjunyen les potències e·ls objets.

(14) De fi.

En lo cel és fi .i. de sos començaments, la qual fi és causa çajús de les fins corporals e naturals, e és fi ab los signes e planetes, e bontat e granesa e los altres, qui són part del cel.

Per la natural fi del cel, qui és part del cel, són çajús privacions e morts, e són confinaments de terres e regions, e és çajús fi de compliment, així con en generació nativitat, e en estiu maturitats dels fruits, e en mercaderia guanyar, e en sentir sentit, e en sciència sabut, e en amar amat, e enaixí de les altres coses semblants en aquestes.

Àries ha majorment sa fi de perfecció per la calor de .B., que secor, con sia .B. pus bona e pus gran en virtut per pròpia qualitat, que per apropiada; e per açò en la .B. s'ha la secor a la fi de calor. E con Marts és conjunt ab Àries, la secor d'ell ha la fi de la calor e de Marts; e aiçò mateix de los altres. Con Júpiter és conjunt ab Àries, adoncs és cascú contra la fi de l'altre, e Júpiter ha apetit a privació de la fi d'Àries, e majorment a la privació de secor, car per la secor és contra la calor d'Àries. E con Àries és conjunta Venus, adoncs és contra la fi d'Àries majorment per fredor, que per humiditat, con sien Àries e Venus contraris pus fortment per qualitats pròpies, que per apropiades.

Segons que los signes e planetes són contra llurs fins, o han concordança per llurs fins, són çajús causes de contràries o concordants fins per .A.B.C.D.E.F.G.; encara per la bonesa, granesa e les altres, qui són çajús ab la bonesa, granesa e los altres, qui són dessús. E en aquest pas estan majorment los judicis d'astronomia, qui tots esguarden la fi de perfecció o de privació ab los instints e apetits naturals.

(15) De majoritat

Majoritat és un començament en lo cel, per lo qual llajús e çajús poden esser majors les substàncies que los accidents, e unes substàncies que altres; així con lo Sol, qui és major que la Lluna, e la Lluna que Venus, e enaixí de les altres. Per la majoritat dessús pot esser en .B. major bonesa, granesa, poder e vertut per calor, que per secor, e en .A. per humiditat que per calor; e enaixí de .C.D.E.F.G. E per aiçò çajús són causades les majoritats de les substàncies e de los accidents per les majoritats dessús.

Àries és major per Marts que per Saturnus, per ço cor ab Júpiter ha concordança per pròpia qualitat, e ab Saturnus per apropiada. E aiçò mateix és de Taurus e de Saturnus, e enaixí dels altres segons llurs condicions.

Per les majoritats dessús han çajús los homens majors apetit a major bontat que a menor, e a major granesa de duració, poder, prosperitats, que a menors. E per aiçò los uns hòmens volen esser senyors dels altres, e han enveges, ires, batalles los uns contra els altres. Per la majoritat dessús està çajús major concordança enfre un home e altre, que enfre dos hòmens altres, e aiçò mateix de majors semblances e egualtats e proporcions. E açò mateix se segueix de contrarietat dessús, qui per sa majoritat causa çajús majors contrarietats; e aiçò mateix se segueix de majoritat dessús, difusa per los instints, apetits e vertuts çajús, causada en ell per la dessús.

(16) D'egualtat

En lo cel ha egualtats naturals, qui són çajús. E l'egualtat dessús és causa a les egualtats çajús per .iies. maneres, ço és a saber, per egualtat de mesures e proporcionades egualtats. Així con enfre .i. home e altre qui egualment estan sots una espècia d'humanitat, bontat, fogueïtat, terrestritat e les altres proporcionalment con estan eguals per honor, així con el cavaller, a qui·s pertany més d'honor que al burgès; e lo cors de l'home, qui ha proporcionades parts, egualment, e així de les altres coses semblants a aquestes.

Àries e Marts són eguals per espècie de .B., e aquesta egualtat és per eguals mesures. Emperò, segons proporcional egualtat, Marts ha més de .B. que Àries, car Marts ha .B. per tota sa espera, e Àries no ha [.B.] per tot lo cercle del cel. E per aiçò Marts fa çajús majors eguals mesures e pus proporcionades ab .B. que Àries; e aiçò mateix fa per mesures de bonesa, granesa e les altres. Àries, e aiçò mateix de Marts, ha per .B. egual proporció, estant .B. major per calor que per secor; e per aital egualtat dessús proporcional són fetes çajús les egualtats proporcionals. Lo Sol és pus gran que Venus, e per aiçò l'egualtat dessús no pot fer eguals mesures en ells de .B.D., mas fa aquelles proporcionalment, per ço que sia çajús atrempada contrarietat per lo Sol e per Venus. E aiçò mateix fa de la bonesa del Sol e de la malesa de Marts, qui és proporcionada e no pot esser d'eguals mesures, per ço car lo Sol és pus gran estela que Marts. Àries e lo Sol són eguals per masculinitat, mas no són eguals en virtut ni [diürni]tat, car lo Sol n'ha més çajús que Àries. Mas han egualtat per espècie e proporció de qualitats, e segons la llur egualtat causen çajús egualtats d'espècies e de qualitats. L'egualtat del cel és causa qui causa intints e apetits naturals çajús per justícia, per semblances, costumes; e és causa de compte e de geometria, arismètica e música. E per aiçò los astronomians poden per astronomia enans saber les altres sciències del quadrivi, que altres hòmens, e encara dret, medecina, con sia açò que egualtat sia subjet de dret e de medecina.

Per l'egualtat dessús e la majoritat dessús són çajús les unes egualtats majors que altres, així con de .iies. lliures, de qui és feta major egualtat que de dues onces; e aiçò segons egualtat de ponderositat, mas no segons egualtat de granesa, si la .ia. lliura és de plom e l'altra és de ferre, car lo ferre és pus gran per substància e per força que lo plom. E aiçò mateix és de les altres coses semblants a aquestes.

(17) De minoritat

En lo cel ha minoritat, car sens menoritat no hi poria esser majoritat, la qual és en lo cel, segons que provat havem. E car majoritat e menoritat s'han relativament per totes maneres, per ço que de majoritat dit havem pot haver coneixença de la menoritat qui és en lo cel; e és així causa de les menoritats qui són çajús, con la majoritat del cel és causa de les majoritats qui són çajús.

Ab los començaments de la Taula General, en lo capítol de la qüestió de qualitat, havem encercades les natures e secrets qui·s covenen a saber d'astronomia. E enaixí con los començaments de la Taula havem aplicats a astrenomia per qualitat, hi poden esser aplicats per los altres genres de les deu questions per ordre; e aquest pas és molt sientífic e conté molta de doctrina segons la Taula General, e és molt necessari a saber a aquells qui s'entremeten d'astronomia, e en ell relluu molt la virtut e utilitat de la Taula General.

2.4. [DE DEFINICIONS DELS ACCIDENTS]

(1) De quando

Ab los .x. genres de qüestions pot hom encercar e atrobar les difinicio[n]s de temps: e açò de què és, e per què és, e quals són les qualitats, e on és, e con és, e ab què és; e aital coneixença de temps és als astrenomians molt necessàri[a].

Temps és accident d'on són muntiplicats moments e posats en successió ab moviment, així con dels signes e planet[e]s .E.F.G., qui ab moviment passen sobre París muntiplicant moments posats en successió. Temps és de si mateix, enaixí con genre, qui és de si mateix e no d'altre, e d'ell són moments, e successions d'ells fan hores, dies, setmanes, mesos e anys. Temps és per ço que pusca esser successió de substàncies mogudes per los creiximents e alteracions, car si temps no era, negun moviment poria esser de substàncies en lo cel ne çajús.

Temps és departit çajús en .iiii. parts grosses, le[s] quals són ver, estiu, obtumne e hinvern; e aquelles són difuses per parts menudes, qui són .xii. mesos de l'any, e aquells són depart[it]s en parts menudes, qui són setmanes, e les setmanes en dies, e los dies en hores, e les hores en moments. Les natures e qualitats de temps són les grosses parts e menudes que dites havem, car temps ha .ia. natura en ver, altra en estiu, e enaixí de les altres parts.

Los llocs on està temps són les substàncies dessús e les substàncies çajús en qui està ab moviment e ab successió d'elles. La manera del temps dessús causa la manera del temps çajús, e ambdues les maner[e]s són una manera general de temps, e d'ella davallen specials maner[e]s en los individus dessús e dejús.

Temps és ab moviment, qualitat, quantitat e ab los altres accidents; e és ab les substàncies, sense les quals esser no poria, car no hauria en qui fos sustentat. Tots aquests .ix. llocs que dits havem, són necessaris a saber qui de temps gran coneixensa vol haver, e per ço que mells puscam donar doctrina de la sciència d'astronomia, volem parlar de temps segons los .iiii. temps de l'any.

De ver:

Ver és de Marts, Abril, Maig, e és d'Àries, Taurus, Gèmini, e és d'aquelles planetes ab ells juntes en Marts, Abril e Maig. Ver és de la .B. d'Àries e de la .C. de Taurus, e de l'.A. de Gèmini. E és per ço de la .B., cor lo ver és renovellament de lány per calor, qui en lo mes de Marts dispon secor antiga a esser renovada, e la secor nova renovella antiga calor; e la .C. de Taurus atretal, e l'.A. de Gèmini. E per aiçò en Marts comencen los arbres a brotar, e los aucells a mudar les plomes, e les bèsties los pèls; e en Abril comencen los fruits, e granen en Maig. Ver és d'.A., qui està fi de la .B. del mes de Marts, e de la .C. de Taurus e del mes d'[A]bril. E per aiçò lo millor temps e·l pus bell de ver està en lo mes de Maig, e en aquell temps s'alegren e canten més los aucells e·ls hòmens que en altre temps de l'any.

Segons que ver és departit per .B.C.D.A. fan los astronomians judicis d'aquells hòmens qui neixen en ver, car un judici cové esser dat per .B., altre per .C., altre per .A.; car los hòmens qui neixen en ver sots .B. són fortunats segons lo començament de ver, e los hòmens qui neixen en .C. són fortunats segons lo mig de ver, e qui neixen en .A. són fortunats segons la fi e compliment de ver.

E car .A. és major en ver per bontat e virtut de la sang, qui és millor complexió que altra complexió, per aiçò dien que los hòmens, qui són nats en Maig, són mills costel·lats que los homes qui són nats en .B.C.

E per aiçò naturalment los hòmens d'.A. requeren haver senyoria e honrament sobre los hòmens de .B.C.

Segons que les planetes se conjunyen e s'atroben en ver són condicionats Marts, Abril e Maig, car una condició han per Saturnus, altra per Júpiter, e enaixí de les altres planetes. Car si en lo mes de Marts és Júpiter, e en Maig és Saturnus, són los hòmens d'Àries mills costel·lats e fortunats que los homes de Gèmini, car en Àries neixen en concordança de novitat per calor e humiditat, e en Gèmini neixen en contrària novitat de calor e fredor, e secor e humiditat. Per aiçò dien los astronomians que aquells són de bona fortuna qui neixen en concordança de signes e planetes, e aquells infortunats qui neixen en llurs contrarietats. E segons que les concordances e les contrarietats són majors o menors, són les fortunes o infortunes majors o menors.

D'estiu:

Estiu és de Cànser, Leo, Virgo. E la .B. de Leo consuma la .D. de Cànser e la fredor de Virgo. E per aiçò maduren en estiu les fruites e moren majorment los hòmens que en altre temps de l'any. E Juliol és de pus intensa calor que Juny, e Agost [d]e pus intensa secor que Juliol; e per aiçò en Agost són naturalment més de malalties que en Juny ne en Juliol, car secor és de mala complexió segons comparació de calor. En estiu és mellor costil·lació de Juliol que de Juny ni d'Agost, per ço car .B. preval sobre .C.D., e la costil·lació de .D.C. és sotsmesa a la de .B. E per aiçò, si doncs les planetes no empatxen, són naturalment los homes de Juliol senyors, o per principats o vegueries o algun ofici de persones comunes, dels hòmens de Juny e d'Agost; e aquells d'Agost d'aquells de Juny. Mas les planetes ho poden empatxar, segons que n'havem donat exempli en lo capítol de ver.

Segons que havem dit de ver e d'estiu, se pot entendre d'obtumne e d'hinvern, car ver e obtumne són opòsits a estiu e hinvern. E per aiçò, segons ço que dit havem de los .iiii. temps de l'any, pot hom conèixer con lo temps del cel és causa del temps çajús e causa naturalment les fortunes e infortunes dels hòmens segons .A.B.C.D.E.F.G., e segons la bonesa, granesa e los altres començaments, dels quals són les substàncies dessús e dejús, en qui temps és sustentat e mogut successivament d'una substància en altra.

(2) De lloc

Car molt és difícil cosa a saber què és lloc, ne de què és, per què és, e aiçò mateix de sa quantitat, qualitat, e de son temps, e de sa manera, e d'açò ab què és, vollem encercar per aquests deu genres de lloc e de sos secrets e natures, per ço que sapiam conèixer los llocs del cel qui causen çajús los llocs de les substàncies; los quals llocs són necessaris a saber a aquells qui s'entremeten de la ciència d'astronomia.

Lloc és aquell accident ab què una substància conté e col·loca altra substància e[n] .ia. part altra, així com l'ampolla qui ab lloc conté lo vi, e la bonesa del vi qui ab lloc bonifica en si mateix la granesa del vi; e enaixí de les altres coses semblants en aquestes. Lloc és enaixí de si mateix con genre qui és de si mateix e no d'altre; emperò, en quant és accident, és d'altre, ço és de substància, en quant és son estrument, així con la calor del foc, qui és estrument ab lo qual foc escalfa l'aigua e·l ferre. És encara lloc dels accidents de la substància, los quals sens lloc haver no poria, així con quantitat, temps, moviment, color, figura, superfícies, e enaixí de los altres accidents pertanyents a la substància.

Lloc en quant sa essència e natura no ha quantitat ni mesures; mas que és estrument, ab lo qual pot haver quantitat de llonguesa, amplesa e pregonesa. E aiçò mateix de quantitat, qui és estrument a la susbtància, ab lo qual pot esser en lloc, així con per la quantitat de l'ampolla pot esser lo vi col·locat en l'ampolla. Les qualitats de lloc són línies posades en cercle, quadrangle e triangle. E són enaixí cercle, triangle e quadrangle figures de lloc, con són temps passat, present e futur, de temps. E.F.G. passen per los llocs del cel ab temps e ab moviment, e ab .A.B.C.D., e ab bonesa, granesa e los altres, e ab masculinitat, e femeninitat e los altres. E segons que passen per los llocs del cel causen los passatges çajús d'.i. lloc en altre e d'un individuu en altre; e segons que són en aquell lloc o llocs, donen fortunes o infortunes los corsos e·ls llocs dessús als corses qui són çajús.

En lo cel és .i. lloc Àries, altre Taurus, altre Gèmini, e enaixí de los altres signes. E Saturnus és en un lloc, e Júpiter en altre, e enaixí de les altres planetes. E en la casa d'Àries és un lloc per Saturnus e altre per Júpiter, e així de los altres signes e planetes, car en la casa d'Àries està .ia. costil·lació per Saturnus, e altra per Júpiter, e altra per Marts, e així de los altres. E .i. lloc és en Àries per .E., e altre per .F., e altre per .G. e .i. grau és en .i. temps lloc d'.E., e altre de .F., e altre de .G. E per aiçò los llocs del cel són tants que greu són a comptar e entendre.

Cascú signe e cascuna planeta ha en lo cos de l'home lloc segons .A.B.C.D. e segons bonesa, granesa e los altres, e moviment e no moviment, masculinitat e femeninitat, e enaixí de los altres; e aiçò mateix han en los corses dels altres animals, e en los corses de les herbes e arbres, metalls e de totes coses elementades. Lo cervell de l'home és lloc de Cànser, de Scorpió e de Pices, e és de Venus e de la Lluna, per ço cor és de complexió freda e humida. E con l'home és nat en la constel·lació d'Àries e de Marts, Àries e Marts han lloc en lo cervell, lo qual condiciona ab llur .B. e ab llurs altres qualitats; e açó mateix d'.A.C. ab qui los altres signes e planetes han lloc en lo cervell. E segons que la .ia. lletra venç l'altra, és lo cervell fortunat o infortunat e condicionat, e així de los altres membres del cors de l'home. Així con lo cor, qui és d'.A., e los nerves e ossos, qui són de .C., e lo fetge e lo fel, qui és de .B., la cara e totes les parts, qui són davant són d'.E., e les detràs són de .G., e aquelles qui estan en lo mig són de .F. E per açò seguix que les parts del cos só[n] de .E.F.G. en .ia. fortuna, en .ia. cas[a] e planeta per .E., altra per .F., altra per .G.

Veer és lloc d'.A., per ço car se fa per la llugor del foc e per la diafanitat de l'àier. E ovir és de lloc de .B., per ço car les substàncies caldes o seques fan gran so, e les fredes e humides fan poc so. E l'odorar és d'.A., per ço car en ver, qui és d'.A., se fan més odors que en altre temps de l'any, e en ell han pus intensa odor que en altra. E lo parlar és lloc de .B., així con ovir, e per aiçò los homes colèric[s] han pus intenses e pus vives paraules que altres. E lo gustar és lloc de .B., en quant beura, car en stiu senten los homes més de sabor per beura que en hinvern; e és lloc de .D. per menjar, car en hivern han los hòmens major sabor en menjar que en estiu. E lo tocar és lloc de .A., car lo cor sent pus fortment que altre membre. L'imaginar és lloc de .C., car los hòmens qui són malencòlics han mellor imaginació que altres. E per aiçò, segons que los senys són lloc d'.A.B.C.D., són llocs de les planetes e signes per llurs .A.B.C.D.

Les mans dels hòmens e los peus són llocs dels llocs del cel, car en qua[n]t les mans són llocs d'obrar e los peus d'anar, són llocs de les obres dessús e de los moviments dessús; e per aiçò, segons que l'home és nat, és fortunat o infortunat per obrar e anar segons les obres e·l moviment d'aquella constil·lació en què és nat.

(3) De manera

Los corses celestials han manera en llurs obres naturals dessús, e ab aquella manera han manera a influir semblances de llurs natures çajús, e los corses çajús segons maneres de llurs natures reeben semblances de la manera dessús. E per aiçò astrenomià se deu molt esforçar a conèixer la manera dessús, la qual volem ensercar: què és aquella manera, de què és, per què és, quanta és, qual és, quan és, on és, ab què és. E aquest encercament ajuda molt consirar e remembrar la manera que havem havuda en encercar veritat dels capítols damunt dits ab los començaments e ab les qüestions de la Taula General.

Manera és orde de natures o de costumes qui són a .ia. fi, així con Àries e Marts qui s'han a escalfar e dessecar, e Taurus e Saturnus a dessecar e a refredar; e així con Àries e Júpiter qui han manera a muntiplicar calor, e Àries a destruir la humiditat de Júpiter, e Júpiter la secor d'Àries; e per aiçò Àries e Júpiter per .ia. manera s'han a concordança e per altra, a contrarietat.

La manera dessús és de les natures de los signes e de les planetes e de llurs comensaments, ço és a saber, de llur bondat, granesa e los altres. E aquella manera és feta en llurs conjuncions e encontres, e .A.B.C.D. són llurs estrume[n]ts, ab los quals hagen manera a influir çajús llurs semblances, ço és semblances de llur bonesa, granesa e los altres.

La manera dessús és per ço que los corses çajús hagen manera de natural moviment, instint, apetit e los altres, car sens manera dessús no porien haver çajús maneres a engenrar, nodrir, ni a moviment. Així de les altres obres naturals qui són çajús, així con lo foc sens estiu no poria haver manera a muntiplicar sa calor a madurar los fruits, ni les aigües no porien créixer sen[s] lo creiximent de la Lluna, ni minvar sens lo minvament d'ella. Les quantitats e·ls nombres de les maneres dessús causen les quantitats de les maneres çajús, així con Àries, Taurus, Gèminis, qui han manera de causar ver ab .A.B.C., e Cànser, Leo, Virgo, qui han manera de causar estiu ab .D.B.C.; e enaixí de les altres segons que dit havem. E per aiçò, segons que çajús muntipliquen maneres de temps, muntipliquen los hòmens maneres de costumes en viure, menjar, vestir, habitar e les altres coses semblants en aquestes.

Los signes e·ls planetes han maneres segons pròpies qualitats e apropiades, així con Àries e Saturnus, car Àries ab secor ha manera d'haver concordança ab Saturnus, e ha manera d'esser contra Saturnus ab calor, e Saturnus contra ell ab fredor; e per aiçò çajús lo ferre és contra l'aigua ab calor, e l'aigua contra el foc ab fredor. E han manera d'aital contrarietat per la influència e excitació de la manera dessús, e han lo fer e l'aigua manera de concordança per la concordança d'Àries e de Saturnus, qui·s concorden en secor. En semblant manera lo foc e l'aigua han concordança per mijà, ço és a saber, per ço car lo foc e l'àer han concordança, e l'àer e l'agua, e la terra, e el foc. E aiçò mateix és dels hòmens, qui han manera d'haver concordança e contrarietat per les qualitats de què són e per la influència qui prenen dessús.

Manera és en temps, car un temps se cové a parlar, altre a callar, altre a comprar, altre a vendre, e enaixí de los altres. E aquestes maneres naturalment dien los astronomians que són per les maneres de les costil·lacions dessús, car segons la costil·lació en què l'home és nat, ha manera de parlar e fer demandes, e ha apetit a anar e a estar, e a me[n]jar unes viandes e no altres, e enaixí de les altres coses semblans a aquestes.

Segons que manera està en los llocs dessús, està dejús. Així con en ver qui espan sa calor e sa humiditat, e odor, e consuma fredor e secor; e per aiçò dien los astronomians que hom pod los arbres e faça banys, medecines e sagnies, per ço que de llur cos isca corrompuda fredor e secor per abundància de calor e humiditat. E la manera de l'estint e apetit natural dessús mou l'apetit e estint dels meges astronomians a consirar les vacuïtats damunt dites.

Lo ferrer ha manera d'estendre lo ferre ab lo foc, qui consuma la fredor del ferre, e tira la humiditat e calor qui estave en lo ferre ab lo foc de la fornal, e lo ferre, qui era dur per fredor, torna moll ab la calor que pren en la fornal. E per aiçò lo ferrer ab lo foc e ab lo martell ha manera d'estendre lo ferre e de fer lo clau. E car no pot tenir lo ferre ab la mà, ne·l pot estendre ab lo puny sens martell, la manera de l'estint natural dessús li fa consirar tenalles e martell primerament; e l'apetit dessús li fa consirar e haver istint con de péres faés lo ferre, per ço que la fi dessús influeix sa semblança en les fins dejús. E per aiçò dien los astrenomians que los estruments dessús són causa de les invencio[n]s dels estruments qui són çajús, ab què los mecànics han llurs operacions.

(4) D'estrumentalitat

Estrument és ab què l'agent ha acció e lo pacient passió, així con lo martell ab què lo ferrer ha acció sobre·l ferre, e lo foc de la fornal ab què lo ferrer dispon lo ferre a esser moll. E aiçò mateix d'entendre, qui [é]s estrument ab què hom entén, e de gustar, ab què hom sent sabor, e enaixí de les altres coses semblants en aquestes. E per aiçò dien los astronomians que los estruments dessús són los actus e les obres de los signes e de les planetes, e que .A.B.C.D. són llurs estruments, ab què obren çajús.

Calor és estrument del foc a escalfar e estrument de calor, així con la mà del ferrer, qui és estrument d'obrar, e lo martell, qui fer lo clau, qui és estrument de la mà e del clau. E per aiçò dien los astronomians que los estruments dessús són dobles e causen-los dobles estrumentalitats çajús segons instint e apetit natural.

Los estruments dessús són per ço que çajús haja struments naturals, e que per los naturals sien atrobats struments artificials necessaris a viure, així con l'home qui ha per so ulls que pusca veer, e dents per so que pusca menjar, e així de los altres estruments naturals; així con l'arbre qui ha per ço les fulles que pusca conservar les flors e los fruits, e l'aucell qui ha ales per ço que pusca volar, e lo ferrer qui ha martell per ço que pusca estendre lo ferre, e així de tots los altres estruments qui són necessaris a home e natura, e tots són per la fi d'home. E los estruments dessús són per ço que los estruments çajús sien aplicats e induïts per ells a vida d'home, e dels altres animals, e de les plantes, e de tot[e]s ses natures.

Los estruments dessús són molts e és llur quantitat aitant gran con és ne[ce]ssària a causar la muntiplicació de nombre e qua[n]titat reial a les substàncies çajús, així con lo Sol, qui és aitant gran estrument con és necessari al cel e dia, e Àries, Taurus e Gèmini a fer ver, e així de les altres coses semblants en aquestes. Los estruments dessús ab llurs pròpies qualitats causen pròpies qualitats çajús, així con Àries, qui ab sa bontat causa al foc bontat, e ab sa granesa causa en ell granesa, e ab natura de calor causa al foc muntiplicació de calor, e ab secor natura de muntiplicada secor, e per lo foc causa los elementats del foc, e qui han sa complexió e són nats e[n] la sua costil·lació, e enaixí de les altres.

Temps és estrument als corses dessús, ab lo qual causen temps çajús, així con Lleó e Marts qui causen lo temps d'estiu, e enaixí dels altres. E los llocs qui són dessús, e açó de les maneres dessús, són estruments als llocs e maneres çajús, així con llocs de costil·lacions, qui són estruments als judicis dels astronomians, e les maneres dessús, qui són estruments a conèixer los judicis dels oficis çajús.

Dit havem dels .ix. genres de qüestions a encercar los secrets e natures d'astronomia. Ara volem per ells encercar l'ànima del cel.

2.5. DE L'ÀNIMA DEL CEL

(1) És demanat si lo cel ha ànima o no.

E volem provar per los .ix. genres de qüestions que ha ànima, car en demanar què és lo cel e de què és, és significat si lo cel ha ànima o no; e açò mateix per demanar lo cel què és, e enaixí de los altres, és significat quals són los convenients e inconvenients si les coses que hom demana són o no són.

Lo cel és aquell cors qui ha pus extensa granesa que altre cors, e és de bonesa, granesa e los altres començaments, segons que provat havem. E lo cel és per ço que çajús pusquen esser per ell les fins naturals, qui sens lo cel no porien esser. E lo cel és de major quantitat de corporal natura de bonesa e los altres que negú altre cors; e aiçò mateix de son moviment e de les sues altres qualitats. E lo seu moviment és començament de temps. E en ell són col·locats tots los altres corses. E la sua manera és causa de les maneres corporals qui són çajús; e aiçò mateix dels seus estruments. E totes aquestes coses són veres, segons que provat havem.

Consirades les alteses e natura del cel e de ses parts, és significat que lo cel ha ànima, car enaixí con lo Sol ab sa resplendor natural causa dia, cové que lo cel ab sa ànima cause çajús ànima vegetativa e sensetive. Car així con lo Sol no poria causar dia sense claredat, així lo cel no poria causar çajús ànima, si ell no havia ànima, con sia ço que ànima sia forma e perfecció de cors, e causa no pusca esser perfecció d'efectu sens perfecció de si mateix. Adoncs lo cel ha ànima, ab la qual és perfecció e causa d'ànima vegetativa en los arbres, e de vegetativa e sensetiva en los animals.

L'arbre és cors, e son cors és de forma e de matèria, e la vegetativa, qui és sa ànima, enforma e compleix la forma del cors, e ab la forma del cors compleix la matèria del cors. E per açò en l'arbre és la vegetativa fi e compliment de l'arbre e totes les parts de l'arbre han apetit a vegetar. En semblant manera és del cel, car lo cel és cors compost de forma e de matèria, car sens forma e matèria no poria esser cors ni haver moviment. E si lo cel no havia altra forma qui fos perfecció de la forma del cors, seria l'arbre de pus noble condició que·l cel, qui naturalment és sa causa, la qual cosa és impossíbol. Ha, doncs, lo cel ànima.

La forma de l'arbre, qui ab la matèria fa l'arbre, no ha altre apetit mas a fer substància ab la matèria, ni la matèria atretal. On con l'arbre és sec e no ha en ell vegetativa, no ha la sua forma altre apetit mas que sia aquell cors. Mas con en l'arbre és la vegetativa, ha doncs l'arbre per la vegetativa apetit a la fi per què és, e a muntiplicar sa natura e sa semblança. En semblant manera si lo cel no havia ànima, la forma e la sua matèria no haurien altre apetit mas a restituir lo cors a la sua bonesa, granesa; e les altres parts de què és serien imperfetes e buides de fi e ocioses, e no haurien neguna natura e apetit a obrar ne a complir. E lo cel no hauria per si mateix natural moviment, e seria enaixí estrument a les fins çajús sens negun apetit, con lo martell al clau, qui per si no ha moviment ne apetit a ferir lo clau. Cové, doncs, que lo cel haja ànima qui informe la forma del seu cors a la fi de ses parts e de les substàncies çajús.

Enfre essència e natura ha diferència, car essència ha esgardament a restituir esser, axí con humanitat qui restitueix esser humà, e lleonitat esser de lleó, e fogueitat esser de foc. E natura ha esgardament a naturar, axí con natura d'home qui dóna apetit d'hominificar, e natura de lleó de lleonejar, e natura de foc d'escalfar. E lo foc no ha ànima; e si lo cel, qui mou lo foc a naturar e escalfar, no havia ànima, no hauria natura ab què mogués lo foc a naturar, car la matèria e la forma del cel no han altre esguardament simplement mas a costituir esser celestial. Mas, car lo cel ha ànima, mou lo foc a natural escalfar e elementar, lo qual foc sens ànima del cel no hauria natura a naturar la péra ne l'aur, e enaixí dels altres, car lo seu apetit tot estaria enclòs dedins son esser e en essència a esser si mateix tan solament.

Provat havem que lo cel ha ànima. Ara volem encercar què és e qual és la sua ànima, e primerament volem provar que lo cel no ha ànima vegetativa ne sensetiva ni racionativa.

(2) Que lo cel no ha ànima vegetativa, sinsitiva ni imagenativa.

Ànima vegetativa conjunta a natura de vegetar ço qui ve per humit nutrimental ab l'espècie d'aquell cos ab qui és conjunta. Així con en l'arbre qui en le vegetativa converteix la terra e l'aigua en fulles, flors e fruits.

E açò mateix del cavall qui converteix en sa espècie l'herba que menja, e en sanc e en carn de son cors.

E aiçò mateix [no] fa lo cel, car les sues parts no reben en elles creiximent, ne han en elles generació ne corrupció. No és, donc, lo cel animat d'ànima vegetativa.

En los corses sensats sensetiva dóna apetit de sentir, menjar, beure, veer, dormir e d'engenrar una substància sensada altra substància de sa espècie. Aiçò no és en lo cel, car lo cel no ha apetit a menjar, beure, qui són obres per sostenir lo cors que no·s corrompa; ni lo cel no ha ulls, orelles, e així de les altres parts e membres qui·s pertanyen a sentir. E car ànima sensetiva no pot esser en cors sens aitals operacions, per aiçò és manifestat que no és en lo cel.

Ànima racional ha natura de membrar, entendre e amar, e ha totes ses operacions ab llibertat e elecció, e fa al cors, ab qui és conjunta, sentir e vegetar, e fa-lo moure e estar con se vol, e mou-lo en .i.

temps a llevant, e altre a ponent, e altre a migjorn, e altre a tramuntana. E aiçò no fa lo cel, car lo cel tota hora contínuament ha un moviment e no ha natura de moure-se a orient, ni fa la sua ànima lo seu cors en si mateix, ne girar ne sentir. No ha, donc, lo cel ànima racional, car si ho havia, faria ab ell en son cors ço que ànima racional fa çajús ab lo cors e en lo cors ab qui és conjunta.

(3) Que moviment sia ànima del cel

L'ànima del cel cové que sia aquella essència qui és més general a la fi per què ell naturalment és; així con en l'arbre, en què la vegetativa és sa ànima, per ço car ella fa més a la fi de l'arbre, ço és a fer fruit, que neguna altra part de l'arbre; e aiçò mateix de la sensetiva, qui és ànima de les bèsties, per ço car la major utelitat que han les bèsties és per sentir. On con lo cel faça més d'utilitat çajús ab son moviment, que ab neguna altra essència de ses parts, per aiçò cové que essència motiva sia la sua ànima, la qual motiva essència lo mou e l'enforma e·l compleix a la fi per què és. E ell se mou enaixí a sa fi per si mateix ab sa forma motiva, con fa l'arbre ab sa vegetativa a vegetar, e la bèstia ab sa sensetiva a sentir.

Lo cel mou si mateix de llevant a ponent ab sa forma motiva naturalment, e mou lo Sol e les altres planetes de ponent a orient. Ço lo cel fer no poria si la sua ànima no era forma motiva; mas car és forma motiva, per aiçò la sua forma atrau enaixí a sa motivitat lo moviment d'ells, con fa la vegetativa en l'arbre, l'aigua e la terra, en quant les converteix en sa essència e espècie.

Lo cel és subject de son moviment sens nunc, moment e temps, car no ha en si hores, dies ne anys, car tot lo seu moviment és eniaxí sens successió de temps, con és lo seu cercle sens començament, mijà e fi; e per aiçò causa çajús moments e temps successius. Aiçò no poria fer lo cel, si moviment no era la sua ànima, que no fos forma motiva e causa de moviment successiu muntiplicant temps e ses parts, les quals són moment, dies, hores e anys.

Cel no ha en si mateix lloc al qual se moven ni sien mogudes algunes ses parts, car si ho havia, seria en ell instant, qui trencaria e discontinuaria la natura de son cercle, així con si a .i. cercle d'intensa blancor [és] posat .i. punt de negra color, lo qual punt de negra color disconjunyiria la color blanca del cercle. E car lo cel no ha en si mateix lloc al qual se mova, mas que·s mou intensament e contínua circularment, cové que ço que li dóna aital natura de moviment sia forma motiva, qui haja sa fi en son natural moviment.

Car enaixí con lo foc ha son apetit a moure-se ensús, e la terra a enjús apetent lo centre, així lo cel ha apetit a circular moviment, e lo seu repòs és moure si mateix sens ubi e centre; e per aiçò cové que la sua ànima sia forma motiva qui·s mova per si mateixa en si mateixa circularment sens successió, instant e moviment de .i. lloc en altre dins son subjet, qui és lo cors del cel, lo qual mou circularment.

Negun cors qui haja dret moviment ha repòs on moure si mateix ni en esser mogut. Així con si a París era .i. forat en la terra tro a la superfícies dels antípodes, qui en aquel forat gitava .ia. péra, la péra davallaria tro al mig lloc del centre e no·s mouria d'aquell, car, si ho faïa, convertir-s'ia la sua ponderositat en levitat. Mas lo cel no ha altre repòs mas moure circularment, e per aiçò que lo seu centre és son circular moviment, lo qual ha per ço car la sua ànima és en si mateixa motiva, qui·s mou formalment en son subjet e circularment.

Provat havem que lo cel és animat d'ànima motiva circular. E la intenció per què havem provat lo cel esser animat, és per ço que los astronomians, haüde coneixença que lo cel és animat d'ànima motiva, coneguen en los judicis les causes qui són çajús causades per l'ànima motiva del cel, qui lor dóna instint e apetit de circular moviment, així con per generació e corrupció, e per muntiplicació de successiu moviment d'instants, hores, dies e anys. Dit havem de la primera part d'est tractat. Ara volem dir de la segona part.

II
De la segona part

[Sobre la figura]

Aquesta part és departida en dues parts: la primera és de la figura, la segona és de los subjets dels judicis.

1. [DE LA FIGURA]

La primera conté en si .viii. cercles; e[n] lo sobirà són escrits los dotze signes, e en los .vii. qui son movables són en cascú escrites las .vii. planetes, segon[s] que en la figura apar. E en la casa d'Àries és posada .B. a significança que ell és de la complexió de foc; e en ella són posades .E.F.G. a significança que en ella ha natura de cara en pujant per .E., e natura d'estant per .F., e natura de davallar per .G., segons que dit havem. E en la casa de Taurus és posada .C.E.F.G.; e anaixí per orde de les altres cases del cel e de les planetes, segons que llurs qualitats són significades per lletres.

La intenció per què és posada esta figura en esta Art, és per ço que sia estrument a fer los judicis, així con posada la casa de Saturnus en la casa d'Àries pot l'astrenomià conèixer què signifiquen aquelles .iies. cases per .B.C.; e posat Júpiter dejús Saturnus, qui està dejús Àries, és significat altre judici per .B.C.A.; e açò mateix dels altres cercles tro al menor, e la significació del judici pot esser coneguda segons que havem donada doctrina a la segona part de la primera part, a la rúbrica de ve[n]ciment.

Posada .C. de Saturnus dejús .B. d'Àries és significat que .C. venç .B. segons que havem provat en la segona part de la primera, a la casa de .B.C. E posada .A. de Júpiter dejús .C. de Saturnus, qui està dejús .B. d'Àries, és significat que la calor de .B. e d'.A. venç la fredor de .C., e la secor de .B. e de .C. vènce[r] han la humiditat d'.A.; e per aiçò qui neix en la costil·lació de .B.C.A., és fortunat home, qui neix en ella per calor e secor, e més per secor que calor, con sia ço que .C. vença .B., e és infortunat per humiditat, qui és vençuda per .iies. secors. E d'aiçò donam pus general doctrina en le terça part, e ço que·n deïm en esta part, deïm per ço que significam l'ofici que la figura ha en esta ciència.

2. DE LA SEGONA PART DE LA FIGURA

Aquesta part és departida en dues parts: .ia. és de fortuna, altra és d'infortuna.

Los subjets d'ambdues les parts són molts e són subjets comuns a les dues parts, segons les costil·lacions en què són. Així con comprar e vendre, qui són subjets a fortuna e a infortuna, car si lo mercader ven alguna mercaderia per .c. liures en dilluns, e la mercaderia val .cl. lliures en dimarts, lo mercader que ven és infortunat, e aquell qui compra ha fortuna. E per aiçò dien los astronomians que lo mercader qui ven és mogut a vendre per la mala costil·lació, en què és dilluns, e lo mercader qui compra és mogut a comprar, per ço car en dilluns e en lo dimarts és la sua bona costil·lació e fortuna.

Segons que havem donat exempli de mercaderia se pot entendre de les altres coses qui pertanyen a judici d'astronomia, així con de sanitat, malaltia, vida, mort, goig e ira, riquesa, pobresa, abundància, fretura, repòs, treball, començar viatge, pendre muller, demanar do, vents, pluja, gel, ladronici, guerra, pau, ganyar, perdre, vençre, esser vençut, anar en una terra e no en altra, demanar una cosa e no altra, e a un home e no a altre, e en .i. temps e no en altre, banyar, o sagnar, o pendre medecina, haver un ofici e no altre, o .i. ofici més que altre, acabar, no acabar, consell, seguretat, perill, donar, tolre, parlar, callar, anar, estar, apendre, mostrar, e enaixí de totes les altres coses pertanyents a cas de fortuna o infortuna.

Los naturals e los astronomians han diverses consideracions, car los natura[l]s dien que naturalment

home qui ha set, deu imaginar font o taverna, per ço que busca beure; e los astronomians dien que, segons que l'home és costel·lat e[n] .ia. regió o en altra, en aquell punt o instant que ha set e imagina beura, deu imaginar font o taverna qui sia envés aquella regió, en qui està fortuna per sa costil·lació, si és bé fortunat en aquell instant en què imagina e desija beure; e si en aquell punt no és bé afortunat per sa costil·lació, infortuna li farà imaginar font on ha mala aigua o poca, o taverna on ha mal vi, o li farà cercar aigua o vin en los locs on no·n porà gens atrobar.

Los naturals dien que l'home qui engenra, fa fill si és dispost a fer fill per sa natura, qui sia pus forts que aquella de la fembra, e aquell fill ha més semblances del pare que de la mare; e dien que la fembra és mills disposta a fer fill que filla. E los astronomians dien que, segons costil·lació de l'home e de la fembra, e de fortuna o infortuna, fa l'homa fill o filla, e més semblant a si mateix que a la mare, e enaixí de les altres cosas semblants en aquestes.

Los hòmens qui no fan los judicis segons cos natural, ni segons astronomia, mas segons discreció de llibertat de l'ànima, qui és forma del cors, dien que fortuna o infortuna, e açò mateix de cors natural, no pertany a elecció de fer .ia. cosa e no altra, e anar envés una part e no envés altra; així con lo rei qui de sa franca volentat puneixs los hòmens o·ls perdona, e de sa franca volentat dóna a un home e no a altre, e francament eleig anar per .i. loc e no per altre, e beu de .i. vi e no d'altre, e enaixí de les altres coses semblants en aquestes. Mas los astronomians dien que lo rei tot ço que fa, en qualque manera ho faça, tot o fa de necessitat e segons la costil·lació e·l punt en què és costil·lat, fortunat o infortunat; e per aiçò dien que, tot quant fa, tot ho fa de necessitat. E aiçò dien car lo rei cové esser fortunat o infortunat, per ço que los corses dessús pusquen haver virtut e influència çajús, així con causa en son efectu. E nos respondrem a aquestes raons en la quarta part e en la quinta d'esta ciència.

Dit avem de la segona part, qui és teòrica de la primera. Ara direm de la terça part, qui és pràtica de la darrera part d'esta part.

III
De la terça part

[De les conjuncions de les planetes e dels signes e de llurs propietats]

Aquesta part és departida an .iies. parts:

(1) Primera és de les conjuncions de les planetes e dels signes, e és pràctica de les altres parts d'est tractat. E aquesta part departim en .iiii. parts: la .ia. part és dels judicis que darem per Àries ab les planetas; segona és dels judicis que darem ab les planetes de Taurus; terça és de Gèmini; quarta de Càncer. Segons los judicis que darem de les planetes en la casa d'Àries, Taurus, Gèmini e Càncer, pot hom haver coneixensa de los judicis qui·s pertanyen en les altres cases, con sia ço que en les .iiii. cases darem judicis per .A.B.C.D.

(2) Segona part és de l'esguardament que s'han los signes e planetes en biaix.

1. DE LA PRIMERA PART

[DE LES CONJUNCIONS DE LES PLANETES E DELS SIGNES]

En cascuna de les .iiii. cases muntiplicarem rúbriques a significar que .i. mateix signe és mesclat diversament ab planeta o planetes, així con Àries, qui ab Saturnus farà una rúbrica, altra rúbrica farà ab Saturnus e Júpiter, e enaixí dels altres.

Sots cascuna casa covenrà encercar e guardar los significats de les condicions dels signes e de les planetes, ço és a saber .A.B.C.D., e bonesa, malea, mobilitat e immobilitat, masculinitat, femeninitat, diürnitat e nocturnitat, dies e metalls; e esguardar qual condició venç l'altra per major bonesa, granea, poder, virtut o malea de masculinitat, femeninitat, e enaixí de les altres. E segons que lo signe ha major concordança ab sa planeta o major contrarietat segons les seves condicions, convindrà que es faci el judici de la constel·lació en el subjecte d'aquell que fa la qüestió, segons la fortuna o bé l'infortuni; i en això consisteix la utilitat més gran d'aquesta ciència, per tal com aquesta tercera part n'és el subjecte.

1.1 [De les conjuncions dels planetes amb Àries]

(1) D'Àries i Saturn

Quan Saturn és a la casa d'Àries, .C. venç .B. tal com ho hem provat a la segona part, que tracta del venciment; i per això és una constel·lació dolenta a causa de la natura del plom, que és pesant. Però la fortuna del plom és bona, així es diu, perquè és bo si s'usen coses pesants i sobretot en dissabte. I la mobilitat i la masculinitat d'Àries són infortunades per la malícia de Saturn i de Mart, i com que .C. venç .B., és millor la fortuna amb el plom que amb el ferro; i en dissabte que en dimarts. I segons aquestes condicions convé fer el judici d'Àries i Saturn.

(2) D'Àries, Saturn i Júpiter

Quan a la casa d'Àries hi ha Saturn i Júpiter, .C. venç .B. per secor i .B.A. vencen la fredor de .C. i per això la fortuna és major per dues calors, que vencen una fredor, que la fortuna de la secor per Saturn, que venç la secor de .B.; i la secor de .B. i de .C. vencen la humitat d'.A.; i per això en aquella constel·lació la fortuna és major per calor i secor que per humitat i fredor. I per això fortuna és més per .B. que per .A. o per .C.; i per .C. que per .A.; i Mart ajuda la fortuna de .B. contra la fortuna de la humitat i la fredor. I segons que .B. venç .C.A., són vençudes altres condicions de Saturn i de Júpiter; i la masculinitat, diürnitat i mobilitat d'Àries són grasses, és a dir abundants i plenes.

(3) D'Àries, Saturn i Mart

Quan a la casa d'Àries es troben Saturn, Júpiter i Mart, .C. venç .B. per secor i .B. venç .A. per calor; i .A.

no venç res per humitat. I per això Júpiter i Saturn i Mart són afortunats; i Àries té major fortuna per calor que per secor, perquè la calor és pròpia qualitat per Àries, Júpiter i Mart; i entre Saturn i Mart només hi ha una qualitat pròpia de secor. I per això la constel·lació és de .B., que és el rei en aquella casa.

(4) D'Àries, Saturn, Júpiter i el Sol

Quan a la casa d'Àries es troben i s'oposen els uns als altres Saturn, Júpiter, Mart i el Sol, aleshores en aquella casa hi ha quatre calors, que són per Àries, Júpiter, Mart, el Sol. I en aquella casa hi ha quatre secors, una per Àries, altra per Saturn, altra per Mart i altra pel Sol. I per això .B. és el rei i és afortunat i .A. infortunat per humitat i .C. per fredor; i .C. està pus infortunada per .iiii. calors contra la sua fredor que .A. per .iiii. secors contra la sua humiditat; e la raó per què .iiii. calors vencen la fortuna de .iiii. secors, és per ço cor en .B. està calor pròpia qualitat e secor, apropiada.

(5) D'Àries, Saturnus, Júpiter, Marts, Sol e Venus

Con en la casa d'Àries s'encontren Saturnus, Júpiter e Marts, Sol, Venus, adoncs ha en aquella casa .iiii. calors per .B.A, e .iii. secors per .B. e .ia. per .C. e . ia. humiditat per .A. e altra per .D., e . ia. fredor per .D. e altra per .C. E la .B. venç la .D., e la .C. venç la .A. E car calor és pròpia qualitat en .B. e secor apropiada, està dona la .B. en aquella casa, e aprés la .B. és dona la .C., e .D. és més infortunada que la .A., per ço car .B. està rei d'aquella casa.

(6) D'Àries, Saturnus, Júpiter, Marts, Sol, Venus e Mercuri

Con a la casa d'Àries s'encontren Saturnus e Júpiter, Marts, Sol, Venus e Mercuri, adoncs ha en aquella casa, sotsposat que Mercuri no haja neguna complexió, .iiii. calors, .iii. per .B. e una per .A.; e són en ella .iiii. secors, .iii. per .B. e .ia. per .C.; e .iies. humiditats, .ia. per .A., altra per .D.; e .iies. fredors, e .ia. per .C., altra per .D. E car Mercuri és planeta convertible, la .B. està rei, e aprés la .B. la .C.; e la infortuna està més per .D. que per .A.

(7) D'Àries, Saturnus, Júpiter, Marts, Sol, Venus, Mercuri e Lluna

Con en la casa d'Àries s'encontren Saturnus e les altres planetes, adoncs [ha] en aquella casa .iiii. calors, e quatre secors, e .iii. fredors, e quatre humiditats. E la .B. és rei, e la .C. aprés. Emperó la infortuna de .D. e d'.A. no és tan gran con era sens la Lluna, con totes les altres planetes estaven en la casa d'Àries. E .D. és pus infortunat que .A., per ço car .B. ha més de fortuna que .C., per ço car en .iii. .B. ha pròpia calor, e en les .iiii. secors no ha mas una pròpia secor.

(8) D'Àries e Júpiter

Con en la casa d'Àries entra Júpiter, .B. venç .A. segons que provat havem en la rúbrica de venciment. E car .B. venç .A., és la fortuna de .B. e la infortuna d'.A., en quant és vençuda. E la costil·lació és més mala que bona, per raó de Marts, qui és planeta d'Àries, e per raó d'Àries, qui venç Júpiter.

(9) D'Àries, Júpiter e Marts

Con Júpiter e Marts s'encontren en la casa d'Àries, en aquella casa és vansuda .A. per .B.; e per aiçò està rei .B. e la infortuna és d'.A., qui és contra .B. per secor. E per aiçò en aquella costil·lació ha passió .A. per .iies. secors, .ia. d'Àries, altra de Marts.

(10) D'Àries, Júpiter, Marts e Sol

Con en la casa d'Àries s'encontren Júpiter, e Marts e lo Sol, adoncs és infortunat tot ço qui és de la natura de Júpiter, car Júpiter és vençut per .iii. .B., e és infortunat molt fortment per humiditat. E car Júpiter és de si matex bo, és aquella costil·lació molt male; la qual fora bone, si Júpiter vencés e no fos vençut.

(11) D'Àries, Júpiter, Marts, Sol e Venus

Con Júpiter, Marts, Sol, Venus se conjuny[e]n en la casa d'Àries, Júpiter és infortunat per .iii. secors e és fortunat per .iiii. calors, e, car la sua humiditat és la pròpia qualitat, està més infortunat per secor que fortunat per calor. E Venus està infortunat per .iiii. calors e fortunat per .iies. humiditats, les quals són infortunades per la secor d'Àries, Marts e lo Sol. E la costil·lació és més mala que bona. E Venus és més infortunat que Júpiter, per ço car Júpiter és calt e no li són pròpies secors contràries, e a Venus són contràries .iii. pròpies calors.

(12) D'Àries, Júpiter, Marts, Sol, Venus e Mercuri

Con en la casa d'Àries s'encontren Júpiter e Marts, Sol, Venus e Mercuri, adoncs està la fortuna o infortuna en aquella costil·lació segons que està en la costil·lació que damunt havem dita, qui és veïna d'aquesta. E aiçò és, per ço cor Mercuri és convertible; e per aiçò dien los alquimistes que alquímia ha fortuna en aquella costil·lació per .B. e infortuna per .B.A.

(13) D'Àries, Júpiter, Marts, Sol, Venus, Mercuri e Lluna

Con en la casa d'Àries s'encontren Júpiter, Marts, Sol, Venus, Mercuri e la Lluna, adoncs és la fortuna de .B. e la infortuna de .D., car més han de bonesa, granesa, poder e virtut .iii. calors de .B., que .iias.

fredors de .D. e .D. és més infortunat que .A., per ço car sos contraris són pròpies qualitats, e d'.A., apropiades.

(14) D'Àries e Marts

Con en la casa d'Àries entra Marts, adoncs és aquella costil·lació mala per Marts, qui és mal. E és pus mala per calor que per secor, con sia açò que .B. sia pus forts per calor que per secor, car la calor és sa pròpia qualitat e la secor és en .B. qualitat apropiada. E per aiçò les propietats d'Àries han infortuna per Marts.

(15) D'Àries, Marts, Sol

Con en la casa d'Àries s'encontren Marts e el Sol, adoncs és hom en aquella costil·lació infortunat, car lo Sol és bo ab los bons e mal ab los mals; e car Marts és mal, converteixen-se le[s] qualitats del Sol, qui són bones, en mal, per raó de Marts. E la infortuna està major per calor que per secor, per ço car .B. és pus forts per calor que per secor.

(16) D'Àries, Marts, Sol e Venus

Con en la casa d'Àries s'encontren Marts, Sol e Venus, adoncs Venus dóna bona fortuna, e lo Sol per sa bontat li ajuda, e Marts per sa malea li constrasta. E lo Sol ajuda a Marts més que a Venus, per ço car Àries és contra Venus per qualitat, e la .B. és tres vegades en aquella costil·lació; e per aiçò .D. ha la infortuna e la .B. està rei mal. E per aiçò dien los astronomians que los hòmens, qui són nats en aquella costil·lació, són persones comunes, ço és reis, comtes, batlles e veguers, jutges, qui són mals en llurs oficis.

(17) D'Àries, Marts, Sol, Venus, Mercúrius

Con los hòmens neixen en la casa d'Àries, on estan Marts, Sol, Venus e Mercuri, adoncs és la infortuna enaixí sobra ells, con és en aquells hòmens qui neixen en la costil·lació damunt dita, qui és veïna en aquesta; e aiçò és per ço car Mercuri és convertible.

(18) D'Àries, Marts, Sol, Venus, Mercuri e Lluna

Con en la casa d'Àries entren Marts, Sol, Venus, Mercuri e la Lluna, adoncs està la fortuna per .B., e més per calor que per secor, e està la infortuna per .D., e més per fredor que per secor, con sia ço que .B. sia contra .D. per calor pròpia e per secor, apropiada; e per Marts és aquella constil·lació mala.

(19) D'Àries, Sol Con Sol està en la casa d'Àries sens altra planeta, adoncs és .B. rei, e la costil·lació és bona, per ço car lo Sol se converteix en bé pus que no ha veïnança ab Marts. E aquells hòmens, qui neixen en aquella costil·lació, són bons e per natura deuen esser comunes persones, ço és a saber reis e oficials de rei.

(20) D'Àries, Sol e Venus

Con en la casa d'Àries entren o stan lo Sol e Venus, adoncs lo Sol e Venus són contraris per .B.D., e car Àries ajuda a lo Sol per .B., qui és sa qualitat, per aiçò lo Sol és senyor e ha la fortuna; e car Venus és bo e lo Sol se converteix en bé, la passió de Venus, que ha sots lo Sol, està fortuna passiva. E per aiçò són en aquella costil·lació .iies. fortunes bones, la .ia. per acció e l'altra per passió; e per aiçò és fortunat servidor en senyor e senyor en sotsmès. E en aquella costil·lació és fortuna de pau e matremoni.

(21) D'Àries, Sol, Venus e Mercuri

Con a la casa d'Àries s'encontren lo Sol, Venus e Mercuri, adoncs se segueix bona fortuna per forma e matèria, segons que en la rúbrica damunt, veïna d'aquesta, dit havem. E aquesta costil·lació és bona als alquemistes e a los metges, e és causa de paciència e d'humilitat segons astronomia, per ço car Mercuri és convertible en bé per la bona acció del Sol e la bona passió de Venus.

(22) D'Àries, Sol, Venus, Mercuri e la Lluna

Con lo Sol, Venus, Mercuri e la Lluna estan en la casa d'Àries, adoncs [és] contrarietat molt gran per .iies. .B. contra .iies. .D., e Mercuri és subject d'aquella contrarietat. E si és ver que Mercuri per si no haja .A. ne altra qualitat, en ell no·s porà convertir fortuna ne infortuna, e natura haurà vacuïtat, la qual cosa és impossíbol; e per aiçò cové que Mercuri haja alguna qualitat d'element, per ço que en aquella costil·lació sia la fortuna de .B. o de .D.

(23) D'Àries e Venus

Con Venus entra en la casa d'Àries, adoncs Àries és contra Venus per .B., e Venus contra Àries per .D. E car Marts ajuda a Àries, .B. venç .D., e és la fortuna d'Àries e la infortuna de .D.

(24) D'Àries, Venus e Mercuri

Con Venus, Mercuri entren en la casa d'Àries, Mercuri està subjet a contrarietat de .B.D., e de Marts qui és mal, e de Venus qui és bona planeta; e per aiçò .B. requer per Marts infortuna, e .D. per Venus fortuna.

E si Mercuri no ha neguna propietat d'element no pot ajudar per .A.B.C.D., e està subject confús en qui no·s pot negun hom fortunar ne infortunar, la qual cosa és impossible segons astronomia; e per aiçò cové que Mercuri haja alguna natura elemental.

(25) D'Àries, Venus, Mercuri, Lluna

Con en la casa d'Àries entren Venus, Mercúrius e la Lluna, adoncs és vençuda .B. d'Àries per .iies. .D. e Mercuri conté la fortuna per .D. e la infortuna per .B.; e aquella costil·lació és de bona fortuna per .D. e de mala infortuna per .B., per ço car Marts és amic d'Àries.

(26) D'Àries, Mercuri

Con Mercuri entra estar en la casa d'Àries, adoncs està la fortuna de .B., e és mala fortuna per Marts, qui és amic d'Àries e és mal. E si Mercúrius no contenia d'.A. ne de .B.C.D, no poria esser subject a mala infortuna, e l'argent viu ne els divenres no porien esser seus.

(27) D'Àries, Mercuri e la Lluna

Con Mercuri e la Lluna entren en la casa d'Àries, adoncs està en aquella costil·lació contrarietat de .B.D., e Mercuri sta subjet a aquella contrarietat, e la Lluna és convertida en mala costil·lació per Marts. E venç .B. la .D. en fortuna mala e ha la passió .D., per ço car la Lluna és mala ab los mals e car Mercúrius és convertible.

(28) D'Àries e la Lluna Con la Lluna entra en la casa d'Àries, adoncs està contrarietat de .B.D., e és la Lluna vençuda de bona fortuna, per ço car Marts, qui dóna mala fortuna, ajuda a la .B. d'Àries. E per aiçò les fembres qui neixen en aital costil·lació, no deuen per natura esser bé afortunades en castedat.

Dit havem de les natures que Àries ha ab cas[c]una planeta e ab totes ensems. E per ço que n'havem dit és donada doctrina, per la qual astronomià pot fer judicis de fortuna o infortuna d'aquells qui neixen en la costil·lació d'Àries.

1.2 [DE TAURUS]

(1) De Taurus e Saturnus

Taurus és de complexió de .C. e Saturnus de .C., e per aiçò concorden en la complexió d'ella a donar fortuna o infortuna; emperò són contraris, per ço car Taurus és bo per la sua planeta, qui és de Venus e és bona, e Saturnus és mala planeta. E per aiçò la costil·lació de Taurus e de Saturnus és atrempada e remissa, emperò Taurus està rei, majorment per ço car Saturnus no ha tan gran poder en la sua casa con Venus.

(2) De Taurus, Saturnus e Júpiter

Con en la casa de Taurus s'encontren Saturnus e Júpiter, adoncs és la costil·lació segons .A.C. de Taurus e de Saturnus, e és de bona fortuna segons Taurus e Júpiter, car Taurus ha Venus qui és bona planeta, e la infortuna està per Saturnus qui és mal.

3) De Taurus, Júpiter, Saturnus, Marts

Con en la casa de Taurus s'encontren Saturnus, Júpiter e Marts, adoncs és la fortuna de .C., qui és en aquella costil·lació rei, per ço car .C. venç .B., e la infortuna és d'.A.; e emperò de .B. no tant con d'.A., car calor no ha tant poder en aquella costil·lació per .B. contra la fredor de .C., con ha secor contra la humiditat d'.A. E per aiçò en aquella costel·lació han gran poder en mal femeni[ni]tat, e nocturnitat, e immobilitat de Taurus, e Venus ha passió dejús Marts, e lo coure dejús lo plom, e lo divenres dejús dissabte; e la bona fortuna, que Taurus ha per Venus, és vençuda per Marts, qui és contra .D. qui és complexió de Venus.

(4) De Taurus, Saturnus, Júpiter, Marts, Sol

Con Saturnus, Júpiter, Marts e lo Sol se conjunyen en la casa de Taurus, adoncs ha en aquella casa .C. la fortuna mala per Saturnus e per Marts, estant major poder de .C. en aquesta casa que de .B., d'.A., con sia ço que .B. sia en aquella casa .iies. vegades vençuda per .C.; e la infortuna és contra Venus qui és de Júpiter, emperò lo Sol li ajuda en part que haja alguna bona fortuna, e ajuda En Júpiter, en quant lo Sol ha bona fortuna ab los bons per calor.

(5) De Taurus, Saturnus, [Júpiter], Marts, Sol e Venus

Con en la casa de Taurus s'encontren Saturnus, Júpiter, Marts, Sol, Venus, adoncs ha en aquella casa .iies. B, .iies. .C., .ia. A, .ia. .D.; e, car .C. venç .B., està la fortuna de .C. e és la infortuna d'.A., a qui és .C. contrària absolutament, e la .B. ha fortuna sobra .D.; e .A. és pus infortunat que .D., per ço cor ha major contrari.

(6) De Taurus, Saturnus, Júpiter, Marts, Sol, Venus e Mercuri

Con en la casa de Taurus s'encontren totes, enfora la Lluna, adoncs se segueix fortuna e infortuna en aquella casa segons que·s segueix en la casa sobre aquesta; e açò és, per ço car Mercúrius és convertible pus fortment en aquella casa on la planeta o planetes han major poder o ventura.

(7) De Taurus, Saturnus, Júpiter, Mar[ts], Sol, Venus, Mercuri e Lluna

Con en la casa de Taurus s'encontren Saturnus e Júpiter, Marts, Sol, Venus e Mercuri e la Lluna, adoncs ha en aquella casa .iies. .B., .iies. .C., .iies. .D. e .ia. .A.; e car .C. venç .B., és la major fortuna de .C. e la menor d'.A., e aprés és la major fortuna de .B. e menor de .D.; e aiçò és per tant con .B. està absolutament contra .D. e ha concordança ab .A.

(8) De Taurus e Júpiter Con Júpiter entra estar en la casa de Taurus tan solament, adoncs està la costil·lació de .ii. contraris absolutament per .A.C., e és costil·lació qui no dóna gran fortuna ni infortuna, emperò la costil·lació és de bona fortuna per Venus e per Júpiter, qui són bones planetes; emperò .C. està rei, per ço car se diu que home en sa casa e gall en son femer està rei, e Venus qui ajuda a Taurus.

(9) De Taurus, Júpiter e Marts

Con Júpiter e Marts s'encontren en la casa de Taurus, .C. venç .B., e .B. venç .A., e per aiçò .C. per .B.

venç .A., e la fortuna està de .C. e la infortuna de .B., en quant és vençuda per .C.; e, car .B. venç .A., és la fortuna de .B. e la infortuna d'.A.

(10)De Taurus, Júpiter, Marts e Sol

Quan Júpiter, Marts e Sol s'encontren en la casa de Taurus .iies.B. vençen .C.A., e per aiçò la fortuna està de .B.; e car en .B. és major poder e vertut per calor que per secor, .A.venç .C., car .A. ha major concordança ab .B. que .C., con sia calor pròpia qualitat del foc e secor, apropiada.

(11)De Taurus, Júpiter, Marts, Sol e Venus

Con Júpiter, Marts, Sol e Venus entren ensems en la casa de Taurus, adoncs .C. venç una .B., e de .D. e d'altra .B. és feta egual contrarietat; e per aiçò la fortuna està de .C., qui venç .ia. .B. e l'altra .B. e .D. [no]

venç la .ia. l'altra; e, car .C. venç .B. e .B. venç .A., està majorment la infortuna per .A.

(12) De Taurus, Júpiter, Marts, Sol, Venus e Mercuri

Con Júpiter, Marts, Sol, Venus e Mercuri entren en la casa de Taurus, adoncs està la fortuna o infortuna segons que dit havem en l'altra rúbrica veïna d'aquesta, con sia ço que Mercúrius sia convertible.

(13) De Taurus, Júpiter, Marts, Sol, Venus, Mercúrius e Lluna

Con en la casa de Taurus entren Júpiter, Sol, Marts, Venus, Mercuri e la Lluna, adoncs ha en aquella casa .iies. .B., e .iies. .D., .ia. .C., .ia. .A.; et, car .C. venç .B., està la .C. rei de .B., e per conseqüent d'.A., per ço car .B. venç .A., e la major infortuna està per .A.

(14) De Taurus e Marts

Con Marts està tot sol en Taurus, adoncs està .C. rei, con sia ço que .C. vença .B., e la infortuna està de .B.; e per aiçò és vençuda la malesa de Marts e la costil·lació està bona per secor e fredor e per Venus, qui és planeta de Taurus.

(15) De Taurus, Marts e Sol

Con Marts, Sol entren en la casa de Taurus, .iies. .B. vencen .ia. .C., e per aiçò està .B. rei, et, car Venus ajuda a Taurus e lo Sol és bo, és vençuda la malea de Marts e és la costil·lació bona.

(16) De Taurus, Marts, Sol e Venus

Con en la casa de Taurus entren Marts, Sol e Venus, adoncs és la fortuna de .B. e és la costil·lació de bona fortuna, segons que en la damunt rúbrica veïna d'aquesta dit havem.

17) De Taurus, Marts, Sol, Venus e Mercuri

Con Marts, Sol, Venus e Mercuri entren en la casa de Taurus, adoncs està la costil·lació semblant en fortuna segons l'altra costil·lació dessús veïna d'aquesta, per ço car Mercúrius és mijancer.

(18) De Taurus, Marts, Sol, Venus, Mercuri e Lluna

Con Marts, Sol, Venus, Mercuri e la Lluna entren en Taurus, adoncs [és] la costil·lació atrempada, car .C.

ven[ç] .B. e .D. venç .C., e .iies. .B. e .iies. .D. fan atrempada contrarietat; mes, car Venus és amiga de Taurus, ha la .C. major fortuna que la .D. (19) De Taurus e Sol

Con lo Sol entra estar en Taurus, adoncs és lo Sol rei per passiva qualitat, con sia ço que .C. vença .B. e lo Sol sia per si bo e Taurus sia bo per Venus; e per aiçò les fembres qui neixen en aquella costil·lació per natura deuen esser mullers de reis e de llurs oficials, qui són persones comunes.

(20) De Taurus, Sol e Venus

Con lo Sol e Venus entren en Taurus, la .D. venç la .C. e la .C. venç la .B.; e per aiçò Venus està regina de bona fortuna, e aprés Venus està rei de bona fortuna Taurus, e aprés lo Sol. E per aiçò aquells qui neixen en aquella costil·lació o comencen alguna cosa, són ben fortunats.

(21) De Taurus, Sol, Venus e Mercuri

Con lo Sol entra ab Venus e Mercuri en la casa de Taurus, adoncs és la costil·lació enaixí de bona fortuna, con és l'altra que dita havem qui és d'aquesta veïna.

(22) De Taurus, Sol, Venus, Mercuri e la Lluna

Con lo Sol, Venus, Mercuri e la Lluna entren en la casa de Taurus, adoncs .C. venç .B., e .iies. .D. vencen .B. e .C.; e per aiçò està la costil·lació de bona fortuna majorment per .D. que per .C., e per .C. que per .B. e en la costil·lació és Venus regina, per ço car és amiga de Taurus.

(23) De Taurus e Venus

Con Venus entra en la casa de Taurus, .D. venç .C., e per aiçò Venus està reina en aquella casa. E és simplement la costil·lació bona, e està pus bona per l'aigua que per l'àer, con sia .D. pus forts per pròpia qualitat que per apropiada.

(24) De Taurus, Venus e Mercúrius

Con Venus e Mercúrius entren en la casa de Taurus, adoncs és la costil·lació semblant en bona fortuna, per ço car Mercúrius és mijancer, con és la damunt dita costil·lació d'aquesta veïna.

(25) De Taurus, Venus, Mercúrius e la Lluna

Con Venus, Mercuri e la Lluna entren en Taurus, .iies. .D. vençen .C., e Mercuri converteix la bona[sa], granesa, duració, poder e instint e apetit, vertut, en aquells començaments de .D.; e més en la .D. de Venus que de la Lluna, per ço cor Venus és amiga de Taurus. E per aiçò és la costil·lació majorment per Venus de bona fortuna.

(26) De Taurus e Mercúrius

Con Mercuri entra en Taurus, adoncs és la costil·lació simplement de bona fortuna, per ço cor Venus és amiga de Taurus. E per aiçò los hòmens qui neixen en aquella costil·lació són ben fortunats e tost los converteix hom a pau, paciència e a fer bé, e greu a lo contrari; e aiçò és per raó de la convertib[i]litat de Mercuri e de la Lluna, que ha Taurus per la sua planeta.

(27) De Taurus, Mercuri e la Lluna

Con Mercuri e la Lluna entren en Taurus, adoncs .D. venç .C., e la .D. és dona de bona fortuna e la .C.

autretal; e la .C. no és de tan bona fortuna, per ço car és vençuda en granea de bonesa, poder e vertut, con és .D. E per aiçò la fortuna és major per acció e menor per passió; d'on se segueix que los senyors són mills afortunats en llurs sotsmeses que en llurs vassals.

(28) De Taurus e la Lluna

Con la Lluna entra en Taurus, .D. venç .C., e per aiçò és la Lluna dona de la costil·lació e és la costil·lació bona per la Lluna e per Venus qui és amiga de Taurus. E per aiçò los hòmens qui són nats en aquella costil·lació han bona fleuma e bona malencolia. Dit havem de les fortunes e natures que Taurus ha ab les planetes, e, per ço que n'havem dit, pot hom segons astronomia fer judicis d'aquells hòmens qui fan viatges, mercaderia, guerres e les altres coses semblants en aquestes, segons que Taurus està conjunt ab la planeta o planetes. E si la solució de la demanda se pertany a Taurus e Saturnus, requira la rúbrica de Taurus e de Saturnus, e enaixí de les altres rúbriques, e faça la responsió segons ço que dit havem en aquella rúbrica, aplicant a la responsió los significats dels començaments e de les .x. qüestions de la Taula General, segons que n'havem donat exempli en la primera part d'est dictat.

1.3 [DE GÈMINI]

(1) De Gèmini e Saturnus

Gèmini ab Saturnus fa costil·lació composta de bona fortuna e de mala fortuna, con sia Gèmini d'.A. e Saturnus sia de .C., e Saturnus sia mal e Gèmini bo; e és bo per .A. qui és bona complexió, e encara és bo, per ço car és per .A. mestre de ver qui és bon temps e en qui come[n]ça la renovelació del bé natural de tot l'any. E car .A.C. són contraris e Mercuri és convertible e ajuda a l'.A. contra la .C., per aiçò està la fortuna per .A. majorment bona, que la infortuna mala per .C. e en aquesta costil·lació estan parts no proporcionades en los homes per raó de la contrarietat, car per .A. són belles e per .C. lleges, així con l'home qui ha belles celles e bells ulls, lleig nas e lleja boca.

(2) De Gèmini, Saturnus e Júpiter

Con Gèmini ha en sa casa Saturnus e Júpiter, adoncs .iies. .A. vencen .ia. .C., e per aiçò està la bona fortuna per .A. e la mala per .C. E car Gèmini és comú a moviment e no moviment, per aiçò la bona fortuna e la mala són sovent en aquells qui neixen en aquella costil·lació e sovent són en pau, e alegra, e han sanitat, e honor, e sovent han lo contrari.

(3) De Gèmini, Saturnus, Júpiter e Marts

Con s'encontren en la casa de Gèmini, Saturnus, Júpiter e Marts, .iies. .A. vencen .C. e .C., pus que és vençuda, no pot vènçe[r] .B., ni una .B. no pot vençre .iies. .A.; e per aiçò està la bona fortuna d'.A., après .A., de .B., per ço car .B. ha concordança ab .A., e .A., qui és rei, és simplement contrari a la .C. E per ço los hòmens, qui són senyors per .A., són per mijà, ço es, per .B., qui ha concordança ab .C., senyors de .C.

(4) De Gèmini, Saturnus, Júpiter, Marts, Sol

Con en la casa de Gèmini entren Saturnus, Júpiter, Marts e lo Sol, adoncs és controvèrsia de .iies. .A. e de .iies.B. per secor, e és concordança de totes .iiii. per calor. E, car .B. venç .A., està la fortuna per .B. e la infortuna major està per la fredor de la .C. E per aiçò los hòmens qui neixen en aquella costil·lació són infortunats per totes aquelles coses qui pertanyen més a la terra que en altra element, així con ferrer, agrícola, e aquell qui fa olles, e planta cols e sembra ordi. E per aiçò dien los astronomians que per aital costil·lació se converteix ordi en avena, e qui sembra forment, qui és d'.A., ha bona fortuna, e mellor [l'ha]

aquell qui sembra prebe o mostalla.

(5) De Gèmini, Saturnus, Júpiter, Marts, Sol e Venus

Con Saturnus, Júpiter, e Marts, Sol, Venus entren en Gèmini, adoncs ha en aquella costil·lació .iiii. graus de fortuna: .i. grau és de .iies. .B., qui vencen .D., e aquest és major grau; altre és de .B., qui venç .A.; altre és d'.A., qui venç .D.; altre és de .D., qui venç .C. E per aiçò pot l'astronomià conèixer per aital orde de graus con són les fortunes o infortunes en los subjets nats en aquella costil·lació, o qui han oficis, o menuguen viandes, qui a aquella costil·lació se pertanyen per .A.B.C.D.

(6) De Gèmini, Saturnus, Júpiter, Marts, Sol, Venus e Mercuri

Con en Gèmini entra Saturnus, Júpiter, Marts, Sol, Mercuri, adoncs fa aital fortuna o infortuna con aquella qui és sobre aquesta rúbrica a ella veïna; e aiçò és per ço con Mercuri és convertible.

(7) De Gèmini, Saturnus e les altres planetes

Con en la casa de Gèmini entren Saturnus, Júpiter e les altres planetes, adoncs ha en aquella costil·lació .iies. .B., e .iies. .D., e .iies. .A., e .ia. .C. Les dues .B. vencen les .iies. .A., e, per lo venciment que fan de les .iies. .A., vencen les .iies. .D., con sia ço que .A. vença .D., e car .D. venç .C. qui venç .D., venç .C. E per aiçò està la fortuna de .B., e aprés .B. d'.A., e aprés d'.A. de .D., e per ço car en aquella costil·lació es doblen, e .C. ha la mala fortuna per ço car .iies. .A. li són contràries.

(8) De Gèmini e Taurus

Con [en] Gèmini està Júpiter, adoncs és en aquella costil·lació .A. doble. E car Mercuri és planeta de Gèmini, adoncs és la fortuna molt grossa per .A. en bonea, granea, poder, virtut; e l'estany e el dijous e Júpiter donen bona fortuna a la masculinitat, e comunitat e diürnitat de Gèmini.

(9) De Gèmini, Júpiter e Marts

Con en la co[s]til·lació de Gèmini entren Júpiter e Marts, .A. e .B. són contraris en aquella costil·lació, e la .B. venç una .A. e la bona fortuna està de l'altra .A. e aquella fortuna està bona per meitat, e fora tota bona si la .ia. .A. no fos vençuda per .B. E per aiçò los hòmens qui són nats en aquella costil·lació no han gran fortuna en bontat, ne gran infortuna en mal.

(10) De Gèmini, Júpiter, Marts e Sol

Con en la casa de Gèmini entren Júpiter e lo Sol, adoncs sta la fortuna per .B., car .ii. .B. vencen .ii. .A., e la infortuna és la meitat mala. E per aiçò los homes d'aquella costil·lació són infortunats en lo ferre, e l'aur, e lo dijous e lo dicmenge, per ço car Mercuri se converteix [mills] a mala fortuna que a bona.

(11) De Gèmini, Júpiter, Marts, Sol, Venus

Con Júpiter, Marts, Sol e Venus entren en la casa de Gèmini, adoncs està la fortuna bona per .A.D., qui són bons, e major està en bontat per .A., que per .D.; e car .D. ha concordança ab .A. per bontat, les .iies. .B. no poden vèncer .iies. .A. E per aiçò en aquella costil·lació ha concordança de senyor e vassall, e és costil·lació de fer pau, per ço cor .D., qui és naturalment contra .B., és ocasió en aquella costil·lació que .B., qui naturalment deuria vençre .A., és vençut e està sotsmès a la .A. per bona fortuna.

(12) De Gèmini, Júpiter, Marts, Sol, Venus e Mercuri

Con Júpiter, Marts, Sol, Venus e Mercuri entren en la casa de Gèmini, adoncs està la fortuna semblant a la fortuna que dita havem en la costil·lació veïna en aquesta; e açó és per ço cor Mercuri és convertible.

(13) De Gèmini, Júpiter, Marts, Sol, Venus, Mercuri e la Lluna

Con en la casa de Gèmini s'encontren Júpiter e les altres planetes, adoncs ha en aquella costil·lació

.iies. .A., .iies. .B., .iies. .D. E car .B.D. són contraris simplement, .B. no pot vençre .A.; e la .A. venç .B.D., per ço car no ha simples contràries; e per aiçò està .A. de bona fortuna per mijà, e en aquella costil·lació són bons mijancers a parlar pau, e corredors a fer concordança de compradors e venedors, e en aquella costil·lació hi guanyen aquells qui per natura simplement deurien perdre, així con discret cavaller qui és vençut per indiscret, e mercader savi qui perd con mercader indiscret guanya.

[72 v] (14) De Gèmini e Marts

Con Marts entra en Gèmini naturalment .B. deuria vençre .A., mas per speriència havem que .A. en lo temps de ver venç .B., per ço cor Gèmini ab ajuda de Mercuri venç .B., con sia ço que Gèmini sia senyor de la generació e renovació de ver; e .B., qui és per Marts mal, és senyor en ver d'aquelles formes antigues qui·s corrompen e que venguen formes noves. E per aiçò .A. és rei e .B. és sotsmès en aquella costil·lació, e aquells homes, qui deurien esser senyors, són serfs de llurs sotsmesos, així con algun rei o batlle qui fa tot ço que vol algun home son sotsmès, e lo marit qui és sotsmès de la muller. E encara los homes d'aquella costil·lació han entenció bona a fer bé e fan mal; bona entenció han per .A. e fan mal per .B. E encara per .B. han mala intenció e volen fer mal, e fan bé per .A. E per aiçò dien los astronomians que fortuna o infortuna són causes necessàries.

(15) De Gèmini, Marts e Sol

Con Marts, Sol entren en Gèmini, adoncs és vençut .A. per .iies. .B., e la infortuna està per .B. qui causa la infortuna d'.A. Emperò la infortuna no és molt mala per Marts, car Mercuri ajuda a l'.A. E per aiçò los hòmens qui neixen en aital costil·lació fan bé, e per lo bé que fan, llur reten altres hòmens mal; e per aiçò dien que són infortunats los uns e·ls altres, car l'home qui fa bé ab mal és infortunat, e aquell qui fa lo mal e deuria fer bé, autratal.

(16) De Gèmini, Marts, Sol e Venus

Con Marts, Sol e Venus entren en la cambra de Gèmini, adoncs ha aquella cambra aquesta figura .A.B.B.D. e los .iies. .B. vencen .A. e .D., més .D. que .A., per ço car .B.D. simplement són contraris, e, car .D. fortment és vençut per .B., no pot vençre .A. qui ha alguna concordança; e per açò està la .B. rei e major infortuna és de .D. E per aiçò los homes de Venus qui naturalment deurien esser alegres, e cantar e ballar són per la constil·lació trist[s] e ploren.

(17) De Gèmini, Marts, Sol, Venus e Mercuri

Con en la casa de Gèmini entren Marts, Sol, Venus e Mercuri, adoncs és en aquella cambra aquesta figura .A.B.B.D, e Mercuri, per ço car és convertible, fa aquesta figura, .A.B.C.D. E per aiçò és aytal judici en aquesta costil·lació con és en la costil·lació dessús qui ha semblant figura.

(18) De Gèmini, Marts, Sol, Venus, Mercuri e Lluna

Con Marts, Sol, Venus, Mercuri e la Lluna entre[n] en la casa de Gèmini, adoncs fa[n] aquesta figura .A.B.B.D.D., e aquesta figura se converteix en aquesta figura per Mercúrius: .A.B.D; e, car .B.D. són contraris, està la fortuna per .A., car tant és aflicta .B. per .D. que no pot vençre .A., e .A. venç ab ajuda de .B. la .D. E per aiçò s'esdevé que .i. home venç dos hòmens; e dien los astronomians que aquell venciment està per fortuna.

(19) De Gèmini e Sol

Con Gèmini e lo Sol són ensems fan aquesta figura .A.B. E, car .B. venç .A., està lo Sol rei; emperò, car Mercuri és planeta de Gèmini, ha Gèmini part en la bona fortuna, e encara que ha concordança ab .B.

per calor, mas la sua humiditat és infortunada per la secor del Sol.

(20) De Gèmini, Sol e Venus

Con Sol, Venus són en Gèmini, adoncs [fan] en la casa aquesta figura .A.B.D. E .B. venç .A., e .A. venç

.D., e la fortuna és del Sol, e la infortuna és de .D., e la .A. està en lo mig de bona fortuna e de mala fortuna. E per aiçò, per raó de natura de la costil·lació, los hòmens qui·s meten mijancers enfre los fortunats e los infortunats han fortuna o infortuna en participar ab ells.

(21) De Gèmini, Sol, Venus e Mercuri

Con los hòmens de Gèmini estan fortunats per aquesta figura .A.B.D., estants en la cambra Sol, Venus e Mercuri, adoncs està lo judici segons sa costil·lació damunt aquesta per raó de Mercuri qui és convertible.

(22) De Gèmini, Sol, Venus, Mercuri e la Lluna

Con en la casa de Gèmini estan lo Sol, Venus, Mercuri e la Lluna, adoncs és en la casa aquesta figura .A.B.D.D., e la costil·lació és de .D., car més poden .iies. .D. que .ia. .B., e la .B. venç la .A. e per aiçò estan .iies. infortunes en aquella casa, .ia. de .B., que és vençuda per .D., altra és d'.A., qui és vençuda per .B.; e la infortuna de .B. és major que d'.A. per ço cor ha doble passió e de son simple contrari; e per aiçò en aquella casa són los uns hòmens més infortunats que los altres.

(23) De Gèmini e Venus

Con Venus està en Gèmini, adoncs està en aquella casa aquesta figura .A.D. E car .A. venç .D., és la fortuna d'.A. e la infortuna de .D.; emperò per fredor és la infortuna major que per humiditat, per ço car la humidita[t] és doble en la casa e la fredor és senar; e per aiçò per aital costil·lació se fa infortuna de par e d'impar.

(24) De Gèmini, Venus e Mercuri Con Venus e Mercuri entren en Gèmini, adoncs fan aquesta figura .A.D., e és semblant ab lo judici de la costil·lació dessús, per raó de Mercuri qui és convertible; emperó pus intensa costil·lació és aquesta que la dessús per ço car hi a més de planetes.

(25) De Gèmini, Venus, Mercuri e la Lluna

Con Venus, Mercuri e la Lluna entren en la cambra de Gèmini, adoncs fan aquesta figura .A.D.D, e és .A.

vençuda en quant calor e no per humiditat, e per aiçò .A. és infortunat per la .ia. meitat, e dien que per aital infortuna són paralisats alguns hòmens en la .ia. part del cors, e en aquella qui és pus calda per natura, ço és la part dreta.

(26) De Gèmini e Mercúrius

Con Mercuri entra en Gèmini, adoncs és feta figura .A. tan solament, e és la costil·lació bona e intensament. E per aiçò aquells qui són en aquella costil·lació continue[n] en llur bona fortuna. Han per natura fills e no filles.

(27) De Gèmini, Mercuri e la Lluna

Con Mercuri e la Lluna entren en la casa de Gèmini, adoncs fan aquesta figura .A.D.; e car Mercuri és amic d'.A., e .A. venç per si matex .D., està .A. rei per .iies. natures e .D. és vençut .iies. vegades. E per aiçò per aital costil·lació .ii. hòmens deuen vençre .i. home.

(28) De Gèmini e la Lluna

Con la Lluna entra tota sola en Gèmini, adoncs està en la casa aquesta figura .A.D.; e és de la bontat de la casa de la Lluna, costil·lació de bona fortuna.

Dit havem de Gèmini e mostrades havem les natures de Gèmini e què han en ell les planetes, per lo qual mostrament poran los astronomians conèixer les natura[l]s raons qui·s covenen als judicis d'astronomia.

1.4 [DE CÀNCER]

(1) De Càncer e Saturnus Con Càncer e Saturnus fan costil·lació, adoncs està llur costil·lació en aquesta figura .C.D. E la .D. sta rei doblement per si e per ajuda de la Lluna, qui és amiga de Càncer, e la infortuna és majorment per secor; e per aiçò en aquella costil·lació deu esser fretura de vents, e freds, e secor, e és trop d'abundància de pluja e de gel; e de pluja per .D., de gel per .C.

(2) De Càncer, Saturnus e Júpiter

Con Saturnus e Júpiter s'encontren en Càncer, adoncs fan aquesta figura .A.C.D.; e està .A. rei, car .A. venç .D. e .D. venç .C. E per aiçò està la infortuna per .C., e la costil·lació significa per .A. abundància de sang, de ros e de sanitat per bon àer.

(3) De Càncer, Saturnus, Júpiter e Marts

Con Càncer, Saturnus, Júpiter e Marts són ensems, adoncs fan aquesta figura .A.B.C.D.; e la .B. venç la .A., e la .A. la .D., e la .B. la .C.; e adoncs la .B. està rei e és la infortuna d'.A. qui és son contrari. E per aiçò los hòmens qui són nats dejús Marts han fortuna sobre aquells qui són nats dejús Júpiter en comprar e en vendre, e en participació. E encara en aquesta costil.lació deu esser gran vent per B, e significa infortuna de planetes e poca pluja, e gran carestia de blat e de vi, mes no d'olives, car les olives són de complexió de .B.

(4) De Càncer, Saturnus, Júpiter, Marts e Sol

Con Càncer, Saturnus, Júpiter, e Marts e lo Sol són ensems, adonchs fan aquesta figura .A.B.B.C.D.; e la .B. està senyor de la fortuna, e la infortuna està sobre .D. per la gran força de dues .B., e, car la .D. per infortuna està malalta, està infortunada .C., per ço cor .D. no la pot abundar de fredor. E per aiçò la figura significa carestia de viandes fredes e seques, e fredes e humides, e abundància de viandes caldes e seques, humides e caldes. Emperò major abundància significa de caldes e seques que d'humides e caldes, així con d'olives e zitzània, qui són de .B., e figues e naps, qui són d'.A.

(5) De Càncer, Saturnus, Júpiter, Marts, Sol e Venus

Con Càncer, Saturnus, Júpiter, Marts, Sol e Venus són ensems, adoncs fan aquesta figura .A.B.B.C.D.D.; e, car .B.D. són en gran contrarietat la .ia. contra l'altra, .A. està infortunat per .B., qui no la pot abundar per calor, e .C. està infortunat per .D., qui no la pot abundar de fredor, e .B.D. són malautes per lur gran contrarietat. E per aiçò està per aquella figura significació de gran malaltia e freitura de viandes e de pau.

Aital costil·lació és de les males del cel.

(6) De Càncer, Saturnus, Júpiter, Marts, Sol, Venus e Mercuri

Con Càncer, Saturnus, Júpiter e Marts, Sol, Venus e Mercuri són ensems, adoncs signifiquen lo judici de la costil·lació damunt dita; emperò és pus intensament pus mala costil·lació que aquella, per ço cor Mercuri és convertible.

(7) De Càncer, Saturnus, Júpiter, Marts, Sol, Venus, Mercúrius e la Lluna

Con Càncer e les altres planetes són ensems, adoncs fan aquesta figura .A.B.B.C.D.D.D.; e la .D. haurà la senyoria de la costil·lació e serà rei, e la infortuna serà de .B., e la fortuna de .D. serà de grans coses, e la infortuna de .B., autratal. Emperò major serà la fortuna que la infortuna, e d'.A. e de .C. seran fortunes e infortunes qui no seran grans, car .A. serà infortunat per calor per .B., qui és vençuda, e serà fortunat per la humiditat de .D., e .C. ser[à] fortunada e infortunada segons que dit havem d'.A. en lo contrari. E en aital costil·lació és significada gran abundància de pluges, vents e viandes de complexió de .D.

(8) De Càncer, Júpiter

Con Càncer, Júpiter fan aquesta figura .A.D., adoncs està la costel·lació d'.A., e és .A. rei, per ço car venç .D., e la costil·lació és bona e en ella és la sang regina, e la mercaderia de bèsties, e de figues, e de draps vermells, e de cera, e sanitat està regina, e les altres coses semblants en aquestes.

(9) De Càncer, Júpiter e Marts

Con Càncer, Júpiter e Marts fan aquesta figura .A.B.D., e .B. venç .A., e .A. venç .D., e .D. és vençuda, .A.

no a subject en qui pusca vençre, e per aiçò està .B. rei de la fortuna, e .A. en la meitat per calor e en altra meitat està infortunat e sotsmès per humiditat, qui és turmentada per .B., e la .D. és simplement infortunada per .B. e en partida per .A., qui li dóna malauta humiditat, qui enaixí la infortuna con fa malaute gustar la douçor de la poma, la qual significa esser amara.

(10) De Càncer, Júpiter, Marts e Sol

Con Càncer, Júpiter, Marts, Sol són ensems, adoncs fan aquesta figura .A.B.B.D., qui és significació de doble figura segons comparació de la figura sobre aquesta. E per aiçò .B. està doblement fortunat e ha grans fortunes, e per consegüent .D. és infortunat de grans infortunes.

(11) De Cànce[r], Júpiter, Marts, Sol e Venus

Con Càncer, Júpiter, Marts, Sol e Venus són ensems, fan aquesta figura .A.B.B.D.D. E la figura significa que .A. està rei de la fortuna, car la confració que fa .B. de .D. e .D. de .B. està infortuna de .B.D.; e per aiçò .A., qui no contradiu .C., pot esser rei, així con un home de poca força qui poria vençre .ii. hòmens ujats de combatre la .i. contra l'altre.

(12) De Càncer, Júpiter, Marts, Sol, Venus, Mercúrius

Con Càncer, Júpiter, Marts, Sol, Venus, Mercuri són ensems, adoncs és la costil·lació e la figura d'elles semblant a la dessús, per ço car Mercuri és convertible.

(13) De Càncer, Júpiter, Marts, Sol, Venus, Mercuri e la Lluna

Con Càncer, Júpiter, Marts, Sol, Venus, Mercuri e la Lluna són ensems, adoncs fan aquesta figura .A.B.B.D.D.D., qui significa que .D. està rei de la costil·lació, e .B. és infortunat, e .A. ha fortuna e infortuna comunament. E per aiçò fleuma està regina, e sang e còlera sirvents, qui per força fan servici. E per aital costil·lació fan los escuders e los altres servents murmuracions e serveixen greument llurs senyors e ab gran pigrícia.

(14) De Càncer e Marts

Con Càncer e Marts són ensems, adoncs fan aquesta figura .B.D. E car .B.D. són contraris, no poria la figura esser causa de fortuna ne d'infortuna; mas car la Lluna ajuda a Càncer, per ço car és sa amiga, per aiçò .D. venç .B., e està la fortuna per .D. e la infortuna per .B. E per aiçò atrobaren los astronomians la raó per què cascuna casa del cel havia mester planeta qui li ajudàs, car, si la Lluna no era planeta de Càncer, .B.D. no porien causar fortuna ne infortuna per l'egual contrarietat en què serien.

(15) De Càncer, Marts e Sol

Con Càncer, Marts e Sol són ensems, adoncs fan aquesta figura .B.B.D., qui significa que .B. està rei en aquella casa, e .D. està infortunat doblement, així con .B. qui doblement està fortunat; e per aiçò en aquella costil·lació són fortunats e infortunats dobles.

(16) De Càncer, Marts, Sol e Venus

Con Càncer, Marts e Sol són ensems, adoncs fan aquesta figura .B.B.D.D., qui significa que .D. està rei, per ço car la Lluna ajuda a Càncer, e la fortuna de .D. no és gran. E per aiçò los homes qui són fortunats per aquella costil·lació no han gran fortuna, així con rei qui és de poca bontat e qui no regna llongament, e així de los seus oficials, e dóna pocs dons.

(17) De Càncer, Marts, Sol, Venus e Mercúrius

Con Càncer, Marts, Sol, Venus e Mercuri són ensems, adoncs fan aquella figura de la costil·lació sobre aquesta, e aquesta ha aital judici com l'altra, per ço con Mercuri és convertible.

(18) De Cànce[r], Marts, Sol, Venus, Mercuri e la Lluna

Con Càncer, Marts, Sol, Venus, Mercuri e la Lluna s'encontren ensems, adoncs fan aquesta figura .B.B.D.D.D., qui significa que la .D. està rei de la costil·lació e ha molt gran senyoria sobre .B. e per aiçò los malauts, qui en aquella costil·lació són causats esser malauts per trop gran .D., han llonga malaltia.

(19) De Càncer e Sol

Con Càncer e·l Sol estan ensems, adoncs fan aquesta figura .B.D.; e la .D. venç la .B. ab ajuda de la Lluna, e per aiçò .D. està rei en aquella costil·lació e les fembres han poder en virtut e volentat sobre los homes, qui són de la complexió del Sol, e les coses qui són començades de nit són pus tost acabades que aquelles qui són començades de dies, e la mercaderia de l'aur no està de bona fortuna, ni la color groga, [ni] dóna alegra.

(20) De Càncer, Sol e Venus

Con Càncer, Sol e Venus estan ensems, adoncs fan aquesta figura .B.D.D.; e és vençuda .B. per .D., e .D està rei doblement, e per açó és la sua fortuna doble e causa nombre par, per ço car és doble, e la infortuna de .B. causa nombre impar. E per aiçò .ii. homes segons costil·lació deurien vençre .iii. homes, e ab .x. diners deurien més gonyar que ab .xi.

(21) De Càncer, Sol, Venus e Mercuri

Con Càncer, Sol, Venus e Mercuri són ensems, adoncs fan la figura de la damunt dita casa e en aquella fortuna e infortuna que damunt dita havem, e aiçò és per ço con Mercuri és convertible.

(22) De Càncer, Sol, Venus, Mercuri e la Lluna

Con Càncer, Sol, Venus, Mercuri e la Lluna són ensems, adoncs fan aquesta figura .B.D.D.D.; e la .D. està rei e la fortuna està de nombre impar e la infortuna autretal, e la fortuna és del triangle e la infortuna de .ia. de ses parts. E la fleuma e ses condicions està reina, e mercaderia d'argent e de color blanca ha més de fortuna .iii. vegades que de l'aur ne de color groga.

(23) De Càncer e Venus

Con Càncer e Venus són ensems, e adoncs fan aquesta figura .D.D.; e .D. està rei doblement, e la costil·lació és de bona fortuna simplement, e les fembres e les nits, lo coure e los divenres són de bona fortuna.

(24) De Càncer, Venus e Mercuri

Con Càncer, Venus e Mercuri són ensems, adoncs fan la figura damunt dita e en aquella costil·lació mateixa; e açó és per ço con Mercuri és planeta convertible.

(25) De Cànce[r], Venus, Mercuri e la Lluna

Con Càncer s'encontra ab Venus, Mercuri e la Lluna, adoncs està en ell aquesta figura .D.D.D.; e la .D. ha la fortuna triplicadament, e encara quatriplicadament per raó de Mercuri qui és convertible, e per aiçò .D.

està en la major bona fortuna, en què pot estar, e aquesta costil·lació amen molt los alquemistes, per ço car en ella ha l'argent viu bona fortuna, e color blanca autratal.

(26) De Càncer e Mercuri

Con Càncer e Mercuri estan ensems, adoncs fan aquesta figura .D. E és la costil·lació bona intensament, e no volen les fembres los homes, per ço car la fortuna és d'impar e de les coses singulars; e l'argent viu és de bona fortuna.

(27) De Càncer, Mercuri e la Lluna

Con Càncer, Mercuri e la Lluna s'encontren, adoncs fan aquesta figura .D.D. E .D. està rei e les fembres són pus alegres que los homes, per raó de Càncer, qui és femení, e l'argent viu e l'argent, color blanca e la nit, dilluns e divenres són de bona fortuna.

(28) De Cànce[r] e la Lluna

Con Càncer e la Lluna estan ensems, adoncs fan aquesta figura .D.D. E està la fortuna bona, e de nombre par, e de les condicions de Càncer e de la Lluna. E en aquella costil·lació val més consell de nit que de dia, e fa mellor demanar ajuda, e pendre medecina, e empendre viatge e obra[r] de nit que de dia.

E en aquesta costil·lació donen les fembres bon consell.

Dit havem de les costil·lacions dels .iiii. signes e de les planetes. E per ço que d'ells havem dit és dada doctrina de los altres signes e de les conjuncio[n]s que les planetes han ab ells, per ço cor havem discorreguda aquella matèria per .A.B.C.D., per qui discorren tots los signes e totes les planetes. Mes la disvariació dels judicis està per les disvariacions que los un[s] signes han ab los altres, per ço car són diverses en propietats, així con Àries qui ha Marts, e Lleó qui ha Sol, e Taurus qui ha Venus e és immovable per Virgo, qui és comú e ha Mercuri, e enaixí dels altres. E per aiçò, segons que són diverses, han diverses judicis.

Cascú signe ab les planetes ha en lo cel .xxviii. conjuncions e cascuna ha son judici, per ço car la .ia. conjunció ha diverses fortunes o infortunes de l'altra, segons que significat havem.

Dit havem de la terça part d'esta sciència e provades havem les conjuncions e·ls judicis què signifiquen, e en aquesta part està tota la virtut e utilitat de stronomia. Ara direm de la quarta part.

2. DE LA SEGONA PART QUI ES DE LA TERÇA

[ESGUARDAMENTS EN BIAIX]

Aquesta part és dels esguardaments que s'han los signes e planetes en biaix. Així con Àries, qui estant costil·lació principalment d'algun home nat en ell, està en lo mig de .iii. signes dessús (Taurus, Gèmini, Càncer), e de .iii. signes dejús (Piscis, Aquàrius, Capicornus); e per aiçò guarda·s ab ells en biaix segons la nativitat de l'home nat en lo centre del polus dessús. E per aiçò està rei Àries de la fortuna o infortuna, per ço cor està pus alt e pus dret a l'home qui neix en aquella terra on està pus dreta línia d'ella e d'Àries que d'altre signe. On, segons que en Àries serà bona o bones planetes, serà Àries de bona fortuna, o si males, serà ell rei de mala fortuna. E serà rei de bona fortuna ab Júpiter e de mala fortuna ab Marts; e enaixí dels altres, segons que dit havem en la primera part. Sotsposat que la costil·lació sia principalment d'Àries, e que sia en ell Saturnus, e sia en Taurus Júpiter, e lo Sol sia en la casa de Gèmini, e Mercuri en la casa de Cà[n]cer, e Marts en la casa de Piscis, e Venus en la casa d'Aquàrius, e Lluna en la casa de Capicornus, adoncs s'esguardaran les planetes les unes ab les altres de biaix e totes hauran esguardament a la nativitat d'aquell home qui serà nat en le casa d'Àries.

E les unes planet[e]s hauran aquell esguardament, e aiçò mateix dels signes segons bona o mala fortuna, així con Taurus qui s'esguardarà ab .C. contra Júpiter, qui esguardarà a la costil·lació contra .C. e .A. E en la costil·lació d'Àries e Saturnus se muntiplicarà secor en .B. per .C. contra la humiditat de Júpiter, qui muntiplicarà calor en .B. e humiditat darà contra .C.; Gèmini ajudarà per calor a la calor de la .B. d'Àries e serà contra la secor de .B. ab sa humiditat; e lo Sol ajudarà ab .B. a la .B. d'Àries; Càncer serà contra la .B. d'Àries ab .D. e Mercuri serà subjet d'aquella contrarietat; Pisces serà contra Àries ab .D. e Marts contradirà Pisces, per ço que ajut a Àries, qui·s concorda ab complexió ab ell; Aquàrius contradirà a Àries per humiditat e concordar-s'ha ab ell per calor; Venus serà contra .B. d'Àries e contra la calor d'Aquari; Capicòrnius serà contra .B. d'Àries per fredor e haurà ab ell concordança per secor; e la Lluna serà simple contra .B. d'Àries, e contra la calor d'Aquari e contra la secor de Capicorni.

Segons que havem donat exempli en la part davant aquesta pot hom haver coneixença del conspectu o esguardament que les unes planetes s'han ab les altres e de judici que cascuna posa en aquella costil·lació, vince[nt] una lletra l'altra, segons que dit havem en la segona part de la segona part. Segons que exemplificat havem d'Àries, se pot entendre de Taurus, si està en lo mig de signes qui estan sobre la terra e stant en cascun signe .ia. planeta; e aiçò mateix de Gèmini e dels altres signes.

Segons que dit havem de .ia. planeta estant en .i. signe e .ia. en altre, se pot entendre del conspectu si .iies. o més planetes estan en .i. signe en la nativitat d'algun home. Així con si un home neix en Àries, en qui sien Saturnus e Júpiter contra qui s'esguardaran les altres planetes, les unes per concorda[nça] e les altres per contrarietat, car tota hora estarà la principal costil·lació per la línia dreta dessús pus forts que per les línies transversals qui estan per cospectu, així con lo Sol qui dóna major calor en la terra en lo migdia que en altra hora del dia.

Diàmeter parteix lo cel en .iies. parts, e la part dessús on serà l'home nat fortunarà l'home ab los signes e planetes qui seran en aquella part, e los signes e planetes qui seran en la part dejús no fortunaran l'home en le part dessús ni l'infortunaran, car fortuna ne infortuna no·s fa en la part dejús de diàmeter en los hòmens qui neixen dessús, con sia ço que .A.B.C.D., qui són dejús, e aiçò mateix d'.E.F.G., no s'esguarden ab los homes qui esta[n] en la part dessús. Així con .i. péra qui, si caïa del cel tro al mig lloc de la terra, no passaria part lo diàmetre en lo cel dejús; car, si o faïa, aquell passament li seria pujar.

Les influències e natures dessús, qui·s cullen en l'espera de la Lluna se cullen per los apet[it]s çajús per línies dret[e]s pus principalment que per les línies transversa[l]s, con sia ço que .A.B.C.D. donen dret moviment per lleugeria e per ponderositat; e per aiçò són les fortunes o les infortunes més per línies dretes que per transversals, qui estan per esguardement transversal. E quan se cullen [més] per conspectu que per línies dretes a ensús, adoncs fall natura e és engenrada mostruïtat en los nats per aital[s] costil·lacions e són contrets e de leja figura.

Dit havem de l'esgordement de les planetes e dels signes, e breument n'havem parlat, per ço car per la primera part davant aquesta pot hom haver coneixença con les planetes s'esguarden e han conspectu ab les costil·lacions dretes de la primera part, les quals són regines e maestres de les costil·lacions obliqües e transversals si estan gradades a les primeres, segons que les unes són a elles pus prop que les altres.

IV
De la quarta part

[Objeccions a l'antiga astronomia]

Contra los antics filòsofs qui han atrobada la ciència de stronomia volem dir algunes raons, ab les quals los rependrem vertaderament en algunes coses en què han errat en esta ciència. E encara volem provar que aquesta ciència no és simplement necessària. E per aiysò departim aquesta part en .iies. parts; la primera és de les reprensions que fem contra los altres astronomians; segona part és de la probació que fem que aquesta ciència no és necessària.

1. DE LA PRIMERA PART DE LA QUARTA PART

[REPRENSIONS CONTRA ELS ANTICS ASTRONOMIANS]

Los astronomians han errat en quant no han donades necessàries raons a açò que han havut per experiència en esta ciència d'astronomia, així con lo metge qui ha experiència que lo riubàrber purga còlera e no·n ret raó per què purga còlera, con sia ço que còlera e riubàrber sien d'una mateixa complexió, significada per .B. E car les speriències antigues no són en tots temps, con defallen, los novells astronomians en los judicis no han començaments generals a qui puguen recórrer, per ço car la ciència és positiva. Mas si los antics astronomians haguessen posada e lliurada astronomia probativament, adoncs los novells astronomians, co[n] defallen en los judicis, hagren a qui pogren recórre[r] [a] haver coneixença de ço per què defallen en lo judici que fan de les fortunes e infortunes demanades.

Han encara los antics astronomians errat en ço que no tractaren de pròpies qualita[t]s en .A.B.C.D., ni encercaren lo venciment que la .ia. lletra fa de l'altra, segons que n'havem dada doctrina en la segona part qui és de la primera part. Car con s'encontren .A.B. en algun signe, la .B. venç la .A., e per aiçò ha hom coneixença qual complexió està rei en aquella casa, segons que n'havem donat exempli en la terça part.

E per aiçò a saber és molt necessari en esta ciència, e on més és necessari pus fortment han errat, en ço que en les complexions dels elements no han feita diferència de pròpies qualitats ne d'apropiades, així con en lo foc, en qui calor és sa pròpia qualitat e secor és en ell qualitat apropiada per la terra.

Los antics astronomians no posaren que lo cel ne les planetes hagen pròpies parts e primeres, de les quals són, ço és naturals e substancials bonesa, granesa e los altres, de qui són, segons que havem provat en la segona part de la primera, car, ignorats los primers començaments, són ignorades les natures e les conseqüències qui·s segueixen per ells en los subjets e substàncies conseqüents; així con Taurus e Gèmini, e aiçò mateix da Saturnus e Júpiter, qui són contraris per .A.C. per accident e dedins llur natura [e] essentia han concordança, en quant són d'una mateixa bonea, granesa e los altres. E per aiçò, qui defall en haver coneixença de concordança essencial e de contrarietat accidental, defall en fer judici per ço qui és defores en ço qui és dedins.

Los astronomians consiraren cascun signe en .xxx. graus, e cascun grau en parts menudes, e en tant, que consiraren los instants per lo quals se fan e passen les conjuncio[n]s de planetes en les cases del cel.

E aiçò feren per ço que sabessen los punts e los moviments de les fortunes e demandes causades per les natures e influències que les corses dessús han çajús per .A.B.C.D. .E.F.G. E per aiçò, con faseren la ciència, posaren impossíbol judici esser fet d'ella, per ço que ells erraren en consirar aquella tan gran intensitat de moviments d'instants en instants; e abastara que consirassen los judicis extensament per .E.F.G., faent .i. judici per .E., e altre per .F., e altre per .G. en .ia. mateixa costil·lació. E acordaren-se ab la natura dels elementats çajús, qui han diverses instants e moviments, estant en .ia. extensitat mateixa .ia. hora o .iies., o dia o mes.

Los antics astronomians no conegueren l'ànima del cel qui és motiva potència segons que provat havem en la segona part de la primera; e ella és potència e forma motiva qui causa e enforma los moviments çajús qui són naturals. E ignorada aquella sobirana ànima motiva, són ignorats los seus efectus, per la qual ignorància la ciència d'astronomia és molt damnificada e ignorada, car qui ignora la causa no pot saber veritat de l'efectu.

Los astronomians donaren a Àries .B., e a Taurus .C., e a Gemini .A., e no donaren raó per què, e posaren los .iii. signes damunt dits senyors de ver, en la qual .A. està rei, així con .B. qui està rei en estiu, e .C. en obtumne, e .D. en hinvern; e per aiçò posaren .B. en Marts, e .C. en Abril e .A. en Maig. E car cové .A. estar en lo mig de ver, con sia ço que la vertut, qui està en lo mig, sia font e començament de les vertuts qui estan en les extremitats, per aiçò han errat, car posaren .C., qui és contrari d'.A. en Abril, en qui degueren posar .A. e enaixí con erraren en l'assituació de ver, han errat en les altres assituacions del temps de l'any; e d'aquells primers e generals erraments se segueixen los conseqüents e darrers erraments, qui damnifiquen e confonen la pràtica d'esta sciència.

Tot astronomià ha experiència que més vegades fall en los judicis que dóna, que en dir veritat, e emperò absoludament sotsposant que la sciència sia vera e que los començaments e la teòrica d'ella sien veres; e per aiçò s'han a rependre, en quant no cerquen les causes, per què pus sovén fan falses judicis que vers. E, enaixí con los astronomians defallen en aquestes causes damunt dites, dafallen en moltes d'altres qui serien llongues a recontar.

2. DE LA SEGONA PART QUI ES DE LA QUARTA PART

[L'ASTROMOMIA NO ÉS SIMPLEMENT NECESSÀRIA]

En aquesta part direm ço en què han errat los astronomians contra Déu e contra ànima d'home. E primerament direm con han errat contra Déu.

Déus és prima causa dels signes e de les planetes simplement e absoluta, e de tot ço qui és çajús, car tot és son efectu e sa creatura, e tot és per Déu conservat e causat. E per aiçò Déus, per la dominació que ha sobre son efectu, fa ço que·s vol de son efectu e fa d'ell ço a què l'ha creat. E car lo cel e tot lo firmament ha Déus creat a home, mou les costil·lacions a la fi per què són, ço és a fi d'home, per què·s cové que Déus a les vegades mud los actus de les costil·lacions en ço qui·s cové segons la fi per què són.

Així con Marts, qui segons .B. deu vençre naturalment Júpiter en la casa d'Àries, mas Déus per son poder, per justícia o gràcia de què vol usar çajús, muda la costil·lació a fer la gràcia o la justícia sobre alguna regió o algun home; així con si per natura d'Àries, Júpiter e Marts devia esser fam o malautia en aquella regió, Déu per oració e per san[t]itat d'algun o d'alguns homes, darà sanitat, pluja e abundància de béns temporals. E per aiçò la ciència d'astronomia no és necessària sciència absoludament. E car així con lo martell qui con fér lo clau pot ferir aquell en biaix, si la mà lo mou per línia torta, a fer lo clau contra natura de la ponderositat qui requer davallar a ferir lo c[l]au per dreta línia, enaixí la costil·lació moguda per Déu a sa volentat no és d'ella necessari judici.

Home és compost d'ànima e de cos, e los corses dessús no participen en natura en l'ànima d'home, qui és substància incorporal, e per aiçò no han poder en ànima d'home. E car ànima conjunta ha poder en lo cors, en quant l'informa e·l mou a sa volentat de .i. actu en altre e d'un lloc en altre, per aiçò la costil·lació no ha poder sobre la costuma que home ha per l'ànima. Car si Taurus e Saturnus per natura han vertut a moure home a mal, e a fer lo mal més de nit que de dia, e a les fembres que als homes, l'ànima ha llibertat que farà fer lo contrari a aquell home per hàbit de virtut, e d'aiçò havem experiència, així con l'home qui naturalment ha apetit a menjar, o beure, o dormir, o pixar, o no voler en aquella hora menjar, ne beure, ni dormir, ne parlar, ni pixar, e enaixí de les altres coses semblants en aquestes.

Enaixí con Déus mou ab lo foc l'aigua a escalfar, lo qual escalfar fa l'aigua contra sa natura, con sia son propi actu refredar, e enaixí Déus ab l'ànima conjunta ab lo cors de l'home mou aquell cors a fer contra la costil·lació en què és nat; així con si és nat en la casa d'Àries ab Saturnus farà-li fer obres qui·s covenen a la casa de Càncer e de Júpiter. E per aiçò los astronomians han errat no considerant que Déus ha poder sobre cors de natura e ells han afermat que la sciència és necessària e que per ella totes coses vénen de necessitat.

Geomancians dien que geomància és sciència necessària, per ço car és .ia. espècie d'astronomia, la qual sotsposen que sia sciència necessària, e aiçò mateix fan los avuiradors, e enaixí dels altres; la qual geomància no és necessària, car los seus començaments són per la llibertat de l'ànima, qui enaixí mou la mà a fer les figures en la cenra de par o impar, con fa lo martell a ferir lo clau en qual part se vol. E d'aiçò pot hom haver speriència, car si en .i. temps és feita demanda a dos geomancians sobre .ia. cosa mateixa, la .ia. farà contrària figura de l'altre, e la .i. dirà .i. judici e l'altre dirà lo contrari.

Los astronomians dien que con hom fa demanda de sa fortuna, que la costil·lació en què sarà nat li fa fer aquella demanda en aquell temps, e per aiçò neguen la llib[e]rtat que han los homes en parlar e en demanar ço que·s volen. Així con si un home ve de llongues terres a .i. geomancià e demana si ell sap què vol comprar ab sos diners que porta en la borsa; e lo mercader com partí de la terra, que preposà a comprar ab aquells diners cera o blat, lo geomancià farà figura per la qual dirà que lo mercader vol c omprar ab aquells diners ferre o argent, e aiçò és per ço, car si la sciència era vera, lo mercader mudaria sa intenció de comprar mercaderia, segons que seria la costil·lació en aquell temps que·l mercader fa la demanda; lo qual mercader no muda sa intenció e està en aquell primer pe[n]sament, en que estava con partí de la casa, sia .i. mes o .i. any o pus, en què són passades moltes costil·lacions.

Gèmini, Júpiter e Mercuri fan bona costil·lació, e si algun home, qui és nat en aquella costil·lació, està en mortal pecat, seguir-s'ia, [si] la sciència d'astronomia era necessària, que aquell hom en aquella costil·lació se penedís del pecat, e que presés penitència e facés bones obres per la costil·lació qui és bona; e nós veiem que molts homes estan en mortal pecat .x. anys, .xx. o .l. E encara que, si lo pecador ixia de pecat, no hauria franca volentat a eixir de pecat, ni seria encarcerat en lo càrcer de la justícia de Déu, e seria pus forts la costil·lació de Gèmini e Júpiter, que la justícia de Déu; la qual cosa és impossíbol.

Dit havem de la quarta part d'esta sciència, ab la qual los homes e los prínceps poran rependre los falses homes qui·s fenyen esser sabedors d'esta sciència, per ço que los pusquen enganar e d'ells diners haver.

V
De la quinta part, qui és de qüestions

En esta part tractarem en .iies. maneres de qüestions d'astronomia. Les unes qüestions solrem encontinent; les altres trametrem als passes d'est tractat on són llurs solucions significades; les autres qüestions sourem segons ço que nós haurem posat en est tractat de nostro cap e per nostres començaments, car segons les posicions e començaments dels antics mestres no les poríem solre. Les qüestions que hom pot fer d'astronomia són moltes e, car nós proposam que aquest tractat sia breu, no volem fer moltes qüestions, e per aquelles que farem e de la manera que darem de llurs solucions porà hom haver doctrina a solre les altres qüestions d'astronomia pelegrines.

1. DE LA PRIMERA PART DE QÜESTIONS

(1) Qüestió: És demanat per què los astronomians atribuïren als corses celestials les complexions qui són pròpies qualitats dels elements, les quals havem significades per .A.B.C.D.

Solució: Respòs Ramon a la qüestió e dix que los corsos dessús e los çajús participen per natura dels començaments generals e primers, los quals són bonesa, granesa e los altres, segons que és provat en la segona part de la primera. E car los corsos dessús són incorrompables e llurs qualitats no lleixen llurs propis subjectes, e los corsos çajús elementats són corrompables e generables, e en ells .A.B.C.D són mesclats e són aquelles qualita[t]s per les quals los elements han major[s] e pus virtuoses obres que per altres qualitats, per aiçò los corsos dessús influeixen çajús majorment per .A.B.C.D. que per altres qualitats. E aquesta és la raó per què los antics han atribuïts .A.B.C.D. als corses dessús.

(2) Qüestió: Per què són atribuïts als signes masculinitats, femeninitats, dies e metalls, con sia ço que ells no hagen en si mateix masculinitat ni les altres propietats que los han atribuïdes?

Solució: Vé a la rúbrica d'Àries a la primera part.

(3) Qüestió: Per què los antics han posats .xxx. graus en cascuna casa del cel e no més ne menys?

Solució: En l'espera de la Lluna se van collir les influè[n]cies dessús per los instints e apetits naturals, qui són dels corses çajús, e car la Lluna fa són co[r]s en un mes, per aiçò departiren cascuna casa en .xxx. graus. E vé a la rúbrica d'Àries a la primera part.

(4) Qüestió: Per què han [dit] los antics astronomians que Àries ha·l cap e la faç de l'home?

Solució: Àries és cap de l'any, e la faç està davant e en ella ha més membres que en neguna altra part del cors de l'home; e per aiçò, car Àries està davant a tot lo renovellament de l'any, dien que ha lo cap e la faç de l'home.

(5) Qüestió: Con .B. sia d'Àries e .D. de Càncer, e lo cervell del cap de l'home sia de .D., per què dien que lo cap és d'Àries?

Solució: Los antics no consiraren que lo cap de l'home fos simplement d'Àries, mes lo consiraren per ço cor lo cap e la faç són cap del renovellament de l'any, e aital propietat pot esser per lo començament de l'any, e pot esser que segons .D. sia lo cervell de Càncer.

(6) Qüestió: Per què Àries ha la .B., e Taurus la .C., e Gèmini la .A., e Càncer .D., e enaixí dels altres, con sia ço que çajús les esperes dels elements sien assituades estant .B. dessús per lo foc, e així d'.A. per l'àier, e de .D. per l'aigua, e per .C. la terra, qui és la pus jussana espera?

Solució: Si en los signes fossen les complexions segons esta figura .B.A.D.C., no hagueren los corses dessús tan gran vertut e poder çajús, con han per aquesta figura .B.C.A.D. ; car per .B.C..participen en concordança de secor Àries e Taurus e en contrarietat per calor e fredor, e Taurus e Gèmini participen absoludament per contrarietat de fredor e calor e humiditat e secor, e Gèmini e Càncer per contrarietat de calor e fredor e per concordança d'humiditat, e de Càncer e Lleó qui simplement són contraris, e enaixí dels altres per orde. E per aiçò, per aital mesclament de concordança e de contrarietat se fan çajús les composicions e mesclaments per concordança e contrarietats de cont[r]act[e]s d'.A.B.C.D.

2. DE LA SEGONA PART DE QÜESTIONS

(7) Qüestió: Con l'espera del foc sia sobirana e la de la terra soteirana, per què Saturnus ha la complexió de la terra?

Solució: Vé a la rúbrica de Saturnus a la primera part.

(8) Qüestió: Per [què] Saturnus està rei de malencolia e d'imaginació? Solució: Vé a la rúbrica de Saturnus.

(9) Qüestió: Per què Saturnus ha la complexió de la terra e Júpiter de l'àier, con l'espera de l'àier sia dessús e de la terra sia dejús, ni per què Júpiter ha la complexió de l'àer e Marts e lo Sol del foc, con sia ço que l'espera del foc sia sobre l'espera de l'àer e Júpiter sia sobre l'espera de Marts e del Sol?

Solució: L'assituació de les complexions çajús deuen esser feites en les esperes dessús dels planetes segons aquesta figura .C.A.B.B.D.D., estant Mercuri comú en sa espera. E açó és, per ço que Saturnus per vertut de secor e fredor do apetit a la terra de pujar en alt són estint e apetit a pendre d'ell ajuda; açò no pogra fer Saturnus si fos de la complexió de .B., o d'.A., o de .D. e car .C.A. són contraris simplement, requer natura que sien veïnes les complexions de .C.A., per ço que causen çajús contrarietats simplement; així con .B.B. qui són veïnes, per ço que·s concorden simplement sens contrarietat d'ambdues, e que causen çajús simplement concordances d'espècies, així con lo pebre e l'all. E aiçò mateix de .D.D. qui convenen esser veïnes per En Mercuri, on sien diputades les influències dessús que vénen en la Lluna; e d'aiçò havem ja parlat en la primera part, e en lo capítol de Mercuri e vé a la rúbrica de les planetes qui és a la primera part.

(10) Qüestió: Con Saturnus e Marts sien criatures et sien de bonesa naturalment, per què són males?

Solució: Vé a la rúbrica de Saturnus.

(11) Qüestió: Los homes sanguinis per què són naturalment pus llargs que altres hòmens, e per què rien pus volenteres e amen més honrament que altres homes, ni per què amen més haver infants que altres hòmens, ni per què los hòmens de Júpiter mostren e dien ço que saben més que altres hòmens?

Solució: Vé a la rúbrica de Júpiter que és en la primera part.

(12) Qüestió: Per què los homes de Marts són pus lleugers que altres homes, ni per què home colèric ha tost ira e tost pau, ni per què home de Marts entén tost e és subtil e tost oblida, ni per què ha gran apetit, ni per què corre molt e és sartre o fuster, o mercader de pebre e de carn salada et de vin?

Solució: Vé al capítol de Marts.

(13) Qüestió: Con lo Sol e Marts hagen semblants qualitats, ço és per .B., per què és lo Sol bo e Marts és mal, e con és mal és pus mal que Marts, ni per què los homes del Sol han major apetit a esser reis, batlles e comuns oficials que altres hòmens, ni per què los homes del Sol han pus doble volentat que altres hòmens, ni·l Sol per què ha major ofici e vertut que altra planeta?

Solució: Vé a la rúbrica del Sol.

(14) Qüestió: Luxúria està mes naturalment per Venus que per altra planeta, e les sues fembres amen esser més belles que bones?

Solució: Vé al capítol de Venus.

(15) Qüestió: Per què absoludament los homes de Mercúrius só[n] de millor fortuna que los altres, e per què no ha[n] així intensa complexió con ha[n] les altres planetes, ni per què los homes de Mercúrius són més inconstants e han menys de fermetat que altres homes, ni per què los mercaders de Mercuri són majorment pus tost rics que altres homes, e per què los alquimistes amen més obrar per ell que per altra planeta?

Solució: Vé al capítol de Mercúrius.

(16) Qüestió: La Lluna, per què és bona e mala, ni per què per la Lluna se perverteix ordi en avena, ni per què la Lluna està causa de la mènstrua de les fembres, ni per què la Lluna manifesta pus fortment ses vertuts que les altres planetes, així con en sagnies, e en tallar los arbres, e en navegar, e en moure la mar, e en omplir e buidar les fonts, e los corsos vegetats e sensats?

Solució: Vé al capítol de la Lluna.

(17) Qüestió: És demanat si çajús Àries e Júpiter, e així dels altres corses celestials segons llurs qualitats, han major poder e vertut per .A.B. que per llurs pròpies qualilats, ço és a saber llur bontat e granesa e los altres.

Solució: Lo ferrer, qui ab lo martell fa lo clau, major poder ha ab sa mà que en fer lo clau que ab lo martell, mas lo clau major passió ha per lo martell que per la mà; e vé a la primera part a la figura d'.A.B.

(18) Qüestió: Con los signes e les planetes s'ajusten, con s'esguarden?

Solució: Vé a la primera part, e veges a la casa d'.A.B., e d'.A.C., e d'.A.D. , con .B. venç .A., e .A. venç

.D., e .A.C. són contraris dretament. En semblant manera con en la casa d'Àries són Saturnus, Júpiter, Marts e Venus, .B. venç per dreta línia, ço és per dret esguardament, la .A., e la .A. venç la .D., e la .D. la .C., e la .C. la .B., e per biaix la .A. venç la .C., per ço car venç .D. qui venç .C. E per aiçò en la costil·lació ha .ii. esguardaments, la i. qui és de dret en dret, l'altre és de biaix; e aquell qui és de dret en dret és pus forts e pus natural que aquell qui és de biaix. E vé a la segona part de la terça part.

3. DE LA TERÇA PART DE QÜESTIONS

(19) Qüestió: És demanat si llajús Marts venç Júpiter en la casa d'Àries.

Solució: Enaixí con lo Sol lliura semblança de sa llugor a Venus, e Venus a Mercuri, e així d'espera en espera tro çajús, e enaixí Àries lliura semblança de sa vertut en Júpiter qui la pren segons sa qualitat. Així con fa lo vaixell lo vi, lo qual vaixell fa lo vi bo o mal segons que lo vaixell és bo o mal; e açò·s converteix, ço és a saber que lo bon vi fa bon vaixell e mal vi fa mal vaixell; a semblant manera Àries dóna semblança de sa vertut en forma de .B. e Júpiter la pren en forma d'.A., e lliura-la a Marts en forma de .B.A., e Júpiter la pren en forma de .B., e per aiçò venç .B. e .A. és vençut llajús, e segons que llajús és vençut ve semblança de sa vençó çajús.

(20) Qüestió: És demanat què és signe e què és planeta.

Solució: Vé a la segona part de la primera rúbrica qui demana què és, e és de difinicions.

(21) Qüestió: Signe e planeta, que ha en si mateix?

Solució: Vé a la rúbrica damunt dita.

(22) Qüestió: Signe e planeta, què és en altre en què ha en altre?

Solució: Vé a la rúbrica damunt dita.

(23) Qüestió: Lo cel, de què és e [ha] lo cel matèria?

Solució: Vé a la segona part de la primera, a la rúbrica qui demana de què és.

(24) Qüestió: Los signes e les planetes, per què són?

Solució: Vé a la segona part de la primera, a la rúbrica de per què.

(25) Qüestió: Per què són .xii. signes e .vii. planetes e no més ne menys?

Solució: Vé a la segona part de la primera, a la rúbrica qui quer de quantitat.

(26) Qüestió: Dels signes e planetes, quals són llurs pròpies e apropiades qualitats?

Solució: Vé a la segona part de la primera, a la rúbrica de qualitat.

(27) Qüestió: Què ha lo cel en si mateix per què sia bo, gran, durable e poderós?

Solució: Vé a la rúbrica damunt dita.

(28) Qüestió: Lo cel ha apetit a moviment?

Solució: Vé a la rúbrica d'apetit.

(29) Qüestió: Lo cel [ha] en si mateix pròpies e naturals contrarietats?

Solució: Vé a la segona part de la primera, a la rúbrica de contrarietat.

(30) Qüestió: En lo cel ha començament?

Solució: Vé a la rubrica de començament, a la segona part de la primera.

(31) Qüestió: En lo cel ha successió de temps?

Solució: Vé a la rúbrica damunt dita.

(32) Qüestió: Àries és .i. començament o molts?

Solució: Vé a la rúbrica damunt dita.

(33) Qüestió: Con lo cel sia cercle continuat, ha en ell negun mijà?

Solució: Vé a la rúbrica de mijà, a la segona part de la primera.

(34) Qüestió: Con lo cel sia substància incorrompable, pot esser causa a corrupció de substància?

Solució: Vé a la rúbrica de fi, a la segona part de la primera.

(35) Qüestió: Lo cel, si és posat que no sia d'eguals parts, pot esser causa a les egoltats çajús?

Solució: Vé a la rúbrica d'egualtat, a la segona part de la primera.

(36) Qüestió: Què és temps, ne què ha en si mateix, ni de què és, ni per què és, e enaixí dels altres gendres de qüestions.

Solució: Vé a la rúbrica de quando, a la segona part de la primera.

(37) Qüestió: Per què los homes qui són nats en Maig requeren naturalment haver honrament e senyoria sobre los homes qui són nats en Marts e en Abril?

Solució: Vé a la rúbrica de ver, a la segona part de la primera.

(38) Qüestió: Per què en estiu moren naturalment més homes que en altre temps?

Solució: Vé a la rúbrica d'estiu, a la segona part de la primera.

(39) Qüestió: A home qui sia sa, qual mes d'estiu és millor?

Solució: Vé a la rúbrica d'estiu a la segona part de la primera.

(40) Qüestió: Lo lloc on està lo cel, on és, ni lloc de què és?

Solució: Vé a la rúbrica de lloc, a la segona part de la primera.

(41) Qüestió: La manera que los corsos han çajús en llurs obres e natures, és causada de manera qui sia en los corsos dessús?

Solució: Vé al capítol de manera, a la segona part de la primera.

(42) Qüestió: .A.B.C.D. són estruments dels corses dessús, o la virtut dels corses dessús, qui ve çajús, és estrument çajús d'.A.B.C.D.?

Solució: Vé al capítol d'estrumentalitat a la segona part de la primera.

(43) Qüestió: Lo martell e les tenalles foren primerament consirades per necessitat del coltell o del clau, o per los estin[t]s e apetits naturals dels corses dessús?

Solució: Vé al capítol damunt dit.

(44) Qüestió: Un temps pot esser causa d'altre simplement?

Solució: Vé al capítol damunt dit.

(45) Qüestió: És demanat si lo cel és animat o no.

Solució: Vé al capítol d'ànima de cel, a la segona part.

(46) Qüestió: Lo cel a .ia. forma tan solament o moltes?

Solució: Vé al capítol damunt dit.

(47) Qüestió: Lo cel ha en si mateix natura ne virtut per la qual mova si mateix?

Solució: Vé al capítol damunt dit.

(48) Qüestió: L'ànima del cel que és?

Solució: Vé al capítol damunt dit.

(49) Qüestió: La figura volible qui és posada en esta Art, qual és sa utilitat?

Solució: Per la figura d'esta Art pot hom haver moltes maneres a fer judicis segons esguardaments que s'han los signes e les planetes. Així con posar Marts en Àries e Júpiter en Libra, e adoncs per línia diametral s'esguardaran abdues les costil·lacions dretamant per diverses contraris judicis de nós, qui som a París dejús Àries e Marts, e de los antípodes, qui són en contra. Açò mateix dejús Libra e Júpiter e Càncer e de Capicorn qui seran en opòsit e en contrària costil·lació per humiditat de Càncer e sequetat de Capicornus, e seran en concordança per fredor d'ambdues. E si dejús Càncer és posat lo Sol, e dejús Capicornus Saturnus, seran les composacions dobles e dretes, e la costil·lació de Càncer e del Sol s'hauran per línia obliqua a Àries e Marts; e açò mateix de Capicorn e Saturnus, e aiçò mateix de Libra e Júpiter. E la costil·lació de .B.B. haurà ajuda de .C.C. en part e en part desajuda, e de .C.C. e .A.A. serà tota contrarietat, e d'.A.A. serà mesclada de concordança e de contrarietat; e la costil·lació de .B.D. e de .B.B. autratal. E aiçò serà significat per la figura, per la qual significació porà hom conèixer con s'esguarden les planetes e los signes universalment per tots los llocs del cel e de les esperes, e aiçò conèixer és gran avantatge en esta ciència, per lo qual esta figura és util.

És encara la figura necessària en esta sciència, car hom pot fer per los cercles movables les figures de les costil·lacions, segons que n'havem donat eximpli en la quarta part, així con Àries e Saturnus qui fan aquesta figura: .B.C.; e Àries, Saturnus e Júpiter fan aquesta figura: .B.C.A,; e enaixí de los altres. E per les figures que fan les lletres, qui són en la figura volible, sap hom fer los judicis de les costil·lacions segons les signifcacions de les lletres d'on són fetes les figures.

Ha encara altra utilitat en la figura movable, car en la costil·lació d'Àries e Marts, opòsita a la de Libra e Júpiter, s'esguarden la .G. d'Àries e Marts e la .E. de Libra e Júpiter, e la .E. de Càncer e del Sol e la .G. d'Àries e de Marts, e enaixí de les altres regions. E per aital imaginació ha hom coneixensa de los esguardaments de les assituacions dels moviments dessús. Per aquelles fa hom judicis de les fortunes çajús, enaixí con l'astralabi és necessari estrument a conèixer l'esguardament e assituament dels corses dessús e de llurs moviments: e vé a la segona part qui és de la figura.

(50) Qüestió: Per què són atribuïts dies propis a les planetes? Solució: Si cascuna planeta no hagués propi dia, no·s pogren concordar o contrariar per dies en les fortunes e infortunes, e vé a la segona part de la figura.

(51) Qüestió: És demanat, si la cabra ha set e imagina la font on ha begut moltes vegades, si·s mou enans a imaginar la font per són propi estint e apetit natural o per la influè[n]cia de fortuna dessús.

Solució: Dien los astronomians que los instints e apetits dessús causen los dejús, e que la imaginació de la cabra qui imagina la font és primerament moguda per les causes dessús envés aquelles parts on és la font; així con l'home qui juga als escacs e la costil·lació de fortuna li fa guardar l'escac e lo lloc, per què ha bona fortuna o infurtuna en aquell lloc, e aiçò mateix dels punts del dau; e vé a la segona part de la figura.

(52) Qüestió: Con s'ajusten Àries, Saturnus e Júpiter, e Júpiter sia mascle e diürnal, és demanada si la sua masculinitat e diürnitat és vençuda e infurtunada per la d'Àries e de Saturnus.

Solució: Qui fa decocció d'una herba qui sia calda e seca, e d'altra qui sia humida e calda, la calor de l'herba calda e humida se resol e la calor d'ella passa estar sots la virtut de natura de l'espècie de l'herba calda e seca; e açó és, per ço car .B. venç .A. En semblant manera Júpiter con està ab Saturnus en Àries, adoncs la sua masculinitat e diürnitat passa a la d'Àries e de Saturnus, per ço car ha en ella pus gran natura de bontat, poder e virtut.

(53) Qüestió: És demanat si con s'ajusten Àries, Saturnus e Venus, la masculinitat e diürnitat d'Àries e Saturnus vencen la fameninitat e nocturnitat de Venus, e si lo plom de Saturnus venç lo coure de Venus.

Solució: En les costil·lacions la .ia. planeta venç per .ia. manera e per altra manera és vençuda, e aiçò en .ia. mateixa costil·lació; així con en la costil·lació damunt dita, en qui .C. venç .B., e .D. venç .C., e per ço està .D. dona per fredor e humiditat, mes no pot estar dona per nocturnitat, car .ia. nocturnitat no pot vençre .iies. diürnitats, ni pot estar dona per .ia. femeninitat, car .ia. femeninitat no pot vençre .iies. masculinitats.

(54) Qüestió: És demanat per què·s fan les mostruïtats çajús.

Solució: Vé a la segona part de la terça part.

(55) Per què als signes són atribuïdes planetes, així con a Àries Marts, e [a] Càncer la Lluna?

Solució: Si les cases no havien ajuda per planetes a elles apropiades, no·s seguiria en negunes figures diferència de fortuna e infortuna; així con d'aquesta figura de .B.B. e de .D.D., e d'aquesta .C.A., car no hi poria esser venciment mas per la Lluna qui ajuda a Càncer contra .B., e Venus ajuda a Taurus contra A; e vé a la rúbrica de Càncer, Marts, Sol e Venus, e a la rúbrica de Taurus e Júpiter.

(56) Qüestió: Con en un mes e en .i. dia està lo Sol en Sagetari, e Júpiter en Piscis, e Marts en Cranco, e Saturnus en Lleó, e .i. home neix en aquell dia, qual signe ha en ell major dominació?

Solució: Sol e Sagitari fan aquesta figura: .B.B., e Júpiter e Piscis fan aquesta: .A.D., e Marts e Càncer fan aquesta .B.D., e Saturnus e Lleó fan aquesta .C.B., e per ço car en la costil·lació són .iiii. .B., és la costil·lació de .B., e majorment ha .B. senyoria en lo Sol e en Sagitari, per ço car hi és pus doblement que en altra casa, e per açò aquell home serà més fortunat per lo Sol e Sagitari, que per altra casa.

(57) Qüestió: En lo dicmenge és al matí la primera hora del Sol, segona de Venus, terça de Mercuri, quarta de la Lluna, quinta de Saturnus, .via. de Júpiter, .viia. de Marts, e per aiçò és demanat qual planeta ha major poder e virtut en aquelles .vii. hores.

Solució: Les .vii. hores fan aquesta figura: .B.D.D.C.A.B., e Mercuri hi fa aquesta: .A.B.C.D.; e per aiçò, quan los signes [són] de .B. o de .D., en aquell temps és la .viia. hora major, enaixí per ajuda del signe, con és la segona hora per Venus e la terça per Mercuri per ajuda d'aquell signe; així con si en aquell dia són les hores en Lleó, venç .B., e si són en Pisces, venç .D., e així de les altres.

(58) Qüestió: És demanat si la .viiia. hora del dicmenge, qui és del Sol, e la novena, qui és de Venus, e així tro a la .xxia. hora, és en aquell orde que són les .vii. hores primeres. E si ho són, deman: la .xxiiiia.

hora d'aquel dia mateix, qui és dia natural, val sobre totes les hores qui són passades en aquell dia, sotsposat que la vi[n]tena e quarta hora, qui és de Mercuri, en lo dicmenge, sia en Pisces-? Solució: Les .vii. hores successives qui són aprés les .vii. del dia de dicmenge fan aquella figura mateixa que fan les primeres .vii. hores, e aiçò mateix de les .vii. hores qui dertermenen en .xxi. E per aiçò cové llur .i. judici mateix, e les .iii. hores qui són sobre les .xxi., és la .ia. de .B., ço és del Sol, l'altra de .D., ço és de Venus, e la vintena e quarta hora és de Mercuri, e converteix-se en .B. majorment, per ço car tot[e]s les .xxiiii. hores són del dicmenge e lo dicmenge és del Sol. E car enfre totes les .xxiiii. hores ha .vii. .B. e .vii. .D., si lo dicmenge és en la casa de Piscis, vénen aquelles hores quaix en trempança de .B. e de .D.; emperò més pertany a .B. que a .D., per raó de la propietat del dicmenge, de qui són totes les .xxiiii. hores.

(59) Qüestió: Per què les planetes són mogudes de ponent a llevant?

Solució: Vé a la rúbrica de l'ànima del cel.

(60) Qüestió: És demanat si lo cel se mou a lloc.

Solució: Vé a la rúbrica damunt dita.

(61) Qüestió: És demanat si lo cel se mou a negun seu propi centre.

Solució: Lo cercle de l'espera del Sol és centre a lo qual se mou així circularment, així con fa la pluja çajús dret moviment a son centre.

(62) Qüestió: És demanat si Saturnus és major que lo Sol.

Solució: Considera l'orde dels començaments generals dels quals és lo cel. Segons que provat havem en la segona part de la primera, lo Sol és major que Saturnus, per ço que la major virtut que lo Sol ha en los corsos çajús se concord ab major qua[n]titat de la substància, e la vertut de Saturnus, qui no és tan gran con la del Sol, se concord ab la quantitat de la substància a ella subjecta.

Encara: que naturalment veiem que la major virtut està en lo mig e la menor en los extrems naturalment, e per ço, car lo Sol està en lo mig de .vi. planetes, és causa çajús que la virtut de les substàncies naturals, qui són çajús, sien en lo mig d'elles; e açò esser no poria si Saturnus era major planeta que lo Sol. Encara que si Saturnus era major que lo Sol, per ço car és pus lluny a la terra, lo Sol no aparria a nós major que Venus, Mercuri e la Lluna.

(63) Qüestió: És demanat si l'home que és nat en Gèmini, estants .vi. signes sobre la terra e .vi. dejús, si aquell home és fortunat o infortunat per les planetes del cel e·ls signes qui estan dejús la terra.

Solució: Diàmetre parteix lo cel en .iies. parts, e per aiçò aquells qui estan dejús la terra no poden haver virtut que pusquen fortunar ni infortunar l'home qui està en lo polus segons les natures que són en lo polus dessús que és sobre la terra. E aiçò apar en aitant que si una péra caïa del polus dessús, no cauria tro a l'altra polus dejús, car lo caer li seria pujar. Encara n'havem experiència per la imaginació qui imagina, segons que dit havem, que los antípodes caïen enjús; la qual imaginació és falsa e contra natura, per ço cor imagina les natures qui són en lo polus dejús. Concloeix-se, doncs, que les planetes ni·ls signe qui són dejús la terra no fortunen ni infortunen los hòmens qui neixen dejús la terra, car les planetes e los signes qui són en lo cel sobre la terra abasten a fortunar o a infortunar aquells qui neixen en la terra, on los signes e les planetes són con ells neixen; e vé a la segona part de la terça part.

(64) Qüestió: és demanat si home nat en la costil·lació d'Àries e Saturnus, e que Gèmini, Júpiter e Venus sien en esguardament d'aquella costil·lació, sia més fortunat o infortunat per Àries e Saturnus que per Gèmini e Júpiter e Venus.

Solució: Vé a la segona part de la terça part.

(65) Qüestió: És demanat per què la Lluna és de complexió de .D.

Solució: Si la Lluna fos de complexió de .B., no fora lloc atrempat on s'acollís la influència dessús per los apetits çajús, car trop fora intensa calor en l'espera de la Lluna.

4. DE LES QÜESTIONS QUE EREN DE LA QUARTA PART

(66) Qüestió: Dues són les natures per qui les causes causen llurs efectus, les unes natures són les dessús qui són dels corses celestials, les altres dels corses çajús; e per aiçò demanam quals natures són pus necessàries causes a causar los efectus çajús: o les natures desús, o les natures çajús?

Solució: Segons natura par que con Marts e Venus estan tots sol[s] en la casa de Àries, o de Lleó, o de Sagitari, que Venus sia transmudat en contrari actu, així con l'aigua calda en l'olla qui escalfa la carn, qui és en l'olla per l'escalfament que la flama del foc li dóna. E per aiçò, si les natures dessús són pus necessàries causes que les çajús, cové-se de necessitat que l'aigua, que en l'olla escalfa la carn, escalfa aquella per la natura dessús qui és causa çajús. E és aquella natura de planeta de .D. vençuda per .B., d'on se segueix que [en] totes les hores dels dies de l'any sia vençuda e faça a l'aigua escalfar la carn. E car és impossíbol que la planeta de .D., aquell que sia, vençuda sia en totes costil·lacio[n]s, és manifest que l'aigua de l'olla, qui tots los dies de l'any pot escalfar la carn, sia causada per la planeta .D. qui sia vençuda. És, doncs, manifest que les natures dessús no són tant necessàries causes con les natures çajús.

Home ab ajuda del Sol engenra home, e en la generació és lo pare pus necessària causa e pus pròpi[a] que lo Sol, car lo pare engenra de si mateix e posa lo fill en sa mateixa espècie, e aiçò no fa lo Sol. E lo pare, si és de complexió de .D. e la fembra autretal, engenren fill qui és de complexió de .D., e per aiçò formalment hom engenra fill e lo Sol l'engenra per mijà e està estrument en la generació. D'on se segueix que·l pare sta pus necessària causa a engenrar que lo Sol.

(67) Qüestió: Con Júpiter e Venus són en Gèmini en Libra o en Aquari, adoncs la costil·lació causa alegra çajús en aquells qui seran nats en aquella costil·lació, e per aiçò és demanat si l'home qui és en pecat e és en aquella costil·lació nat, pot haver tristícia e dolor del pecat, o si serà conservat per la costil·lació en goig e alegre tota hora.

Solució: Sotsposat que .ia. fembra qui sia de la costil·lació damunt dita, haja .i. fill que am de molt gran amor, si aquell fill veu auciure denant si, la costil·lació no la porà defendre de tristícia, plor e dolor; en semblant manera l'home pecador més pot esser causat a tristícia e dolor per la llibertat e consciència a haver tristícia e dolor per son pecat, que per la costil·lació en que serà nat a alegra e a goig.

(68) Qüestió: És demanat si Déus ha major poder per justícia e misericòrdia, caritat e gràcia çajús en fortunar o infortunar los homes que les costil·lacions dessús.

Solució: Déus és prima causa e les costil·lacio[n]s són causes secundàries, e per aiçò és manifest que Déus és sobirà en causar çajús ço que·s vol sobre les natures dessús. E encara que home és major causa çajús que·l Sol naturalment, segons l'eximpli que havem dat dessús en la generació que·l Sol e·l pare fan de l'home fill; e vé a la segona part de la quarta part.

(69) Qüestió: És demanat si home ha llibertat contra les costil·lacions dessús.

Solució: Llibertat és estrument de la volentat qui és una part de l'ànima de l'home, qui és conjunta ab lo cos, e per aiçò llibertat en home és una de ses parts e és estrument enaixí natural a elecció, con són les orelles a oir e los ulls a veure; e les costil·lacions dessús, jatsia que sien struments naturals a les fortunes e infortunes çajús, no són estruments conjunts ab los corsos dels homes, ni no són parts d'ells. E per aiçò home ab sa franca volentat venç los efectus de les costil·lacions; e d'aiçò havem experiència, així con si l'home ha apet[it] en algun actu natural per set, o fam, o son, o pixar, o luxuriar, pot ab sa volentat costrènyer l'actu que no venga de potència en actu e no volrà per la volentat, qui no ho vol, e no beurà, jatsesia que la costil·lació li·n do apetit; e vé a la segona part de la quarta part.

(70) Qüestió: És demanat si los homes, qui són en mortal pecat e qui no han consciència ni neguna moral virtut, poden fer contra lo cors natural de les costil·lacions e los actus dessús.

Solució: Enaixí con la cabra qui no pot imaginar que l'aigua de la font, que és dolça, de la qual ha beguda, sia salada, ni pot imaginar que lo llop sia bona bèstia, enaixí les costil·lacions no poden vençre ni costrènyer a home per neguna manera llibertat, car actus corporals no han poder sobre spirituals per neguna manera natural, e per aiçò l'home pecador per sa llibertat ha poder d'elíger .i. pecat o altre sens que la costil·lació no le·n porà costrènyer.

(71) Qüestió: Costil·lació ha tan gran poder en home qui dorm con en home qui vetlla?

Solució: Costil·lació ha poder sobre lo cors de l'home per sanitat, o malaltia, o color, o per generació e per corrupció, més no s'estén a l'ànima, així con la potència visiva qui no s'estén a actu d'oir, ni de gustar, mas de veer tan solament; e per aiçò la costil·lació aitan gran poder és en l'home con vetlla con con dorm segons la natura del cors tan solament, així con lo vent e la mar qui han poder segons llur volentat en la nau con tots los mariners dormen, mas con lo notxer serva la nau, fa aquella anar per contrari moviment d'ella e del vent.

(72) Qüestió: Costil·lació pot costrènyer l'home qui ha set que no vaja beure lla on sap que porà beure?

Solució: Neguna costil·lació és contra són actu per si mateixa, segons dit havem, així con lo foc qui per sa natura pròpiament no pot esser contra escalfar; mas, així con l'aigua és per lo foc contra sa natura per escalfar, segons que dit havem, enaixí home és contra sa costil·lació per la llibertat de sa volentat adoncs con ha set e no vol beure, ni anar en lo lloc on poria beure.

(73) Qüestió: Costuma pot vençre costil·lació?

Solució: Home qui ha set, ha set naturalment, per ço cor .B. venç en ell la .D.; e per aiçò .D., e la costil·lació qui ha actu per la .D., donen apetit a l'home que vaja beure, mas la volentat dóna la llicència de beure o de no beure. E per aiçò si l'home ha acostumat a beure vi per raó de bona sabor, irà beure a la taverna vi, qui és de .B. contra l'apetit de .D.; e per aiçò costuma venç costil·lació.

(74) Qüestió: Lleó e lo Sol donen apetit de montiplicar .B., e Càncer e Venus de montiplicar .D., e per aiçò deman si l'home qui ha gran set [e] és mogut a elecció de beure vi, és costil·lat per .B.B. o per .D.D.

Solució: Naturalment hom qui ha set e ha coneixença de vi, per .B. requer beure vi, per .D. requer beure aigua; e sobre aquesta natura està llibertat de volentat qui elig con se vol contra .B. o contra .D.

(75) Qüestió: En les planetes ni en los metalls és neguna natura qui pusca contra les costil·lacions e les natures dessús?

Solució: Negun cors çajús inanimat no ha elecció a mutació, així con l'arbre qui no ha elecció a mudar-se d'un lloc en altre ni d'una qualitat en altra, ni l'aur atretal; enaixí de los altres corses elementats e inanimats; e per aiçò qui no ha elecció no pot contra costil·lació.

Dit havem de les qüestions d'astronomia, e per elles e llurs solucions pot hom haver coneixença de los judicis e de les accions dessús e passions çajús, on són causades les fortunes e les infortunes dels hòmens. E per les qüestions que fetes havem, poran los prínceps e los altres homes trencar e rependre los falses homes e enganadors, qui·s fenyen esser astronomians e poc ne saben, car no saben respondre a les qüestions qui en est tractat fetes havem.

Esplegada és aquesta primera part d'astronomia per gràcia de Déu, qui és de les sues .v. parts damunt dites. E de la segona part d'astronomia no cal tractar, car aquella se pertany als llocs de les hores e los graus, con la planeta o planetes està en lo signe, e aiçò és conegut per l'astalabri e la taula, car ab l'astalabre se prenen les hores per ombra e ab la taula se compten del dia que fo començat lo nombre tro a cert temps. E per aiçò, en quant aquest tractat, suficientment havem parlat d'ell, e de la segona part no cal dir altres raons, mes sotsposar que la taula sia vera.

Finit és aquest Tractat d'astronomia per vertut de Déu en la ciutat de París, en l'any de .m.cc.xc. e .v[ii]., e[n] lo mes d'octubri, de la incarnació de nostre senyor Déus. Amén.

RAMON LLULL (Palma, Mallorca, 1232 - Tunis, Tunísia, 1316) va ser un escriptor, filòsof, místic, teòleg, professor i missioner mallorquí del segle XIII, conegut per la seva extensa obra escrita, redactada en català, occità, llatí i àrab. Destaca, juntament amb l'autor del Llibre dels fets, per la seva producció literària en llengua catalana i és considerat el primer autor a fer servir una llengua vulgar per fer arribar millor a la gent els coneixements filosòfics, teològics i místics. Dins aquesta voluntat divulgativa va escriure-hi novel·la moral i llibres de divulgació científica i tècnica.

Llull creà un sistema filosòfic que denominà l'Ars, que integrava en un tot coherent la religió, la filosofia, la ciència, la moral i l'ordre social, a partir d'un sistema de verificacions mecàniques comprensibles i transmissibles que havien de demostrar la superioritat del cristianisme i facilitar així la conversió dels practicants d'altres religions. La complexitat del programa lul·lià és una de les causes de la seva ingent producció escrita i de l'enciclopedisme del seu abast, atès que el seu sistema havia de ser verificable en qualsevol àmbit del coneixement humà i havia de poder ser comunicat en graus distints de complexitat expressiva i de llengua, d'acord amb les característiques del destinatari.

D'aquesta extensa producció literària es conserven 240 obres, d'entre les quals, literàriament, es poden destacar el Llibre de contemplació en Déu, el Llibre de l'orde de cavalleria, el Romanç d'Evast e Blaquerna, el Llibre de Santa Maria, el Llibre de meravelles, lo Desconhort, l'Arbre de ciència, l'Arbre de filosofia d'amor, el Cant de Ramon o el Llibre de les bèsties.